ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/10314/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 в адміністративній справі №160/10314/25 за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа – Міністерство оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання чинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа – Міністерство оборони України, в якій представник позивача просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати позивачу у повному розмірі додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 “Питання деяких виплаті військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” у розмірі до 100000 гривень за період з 01.08.2024 року по 31.12.2024 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 “Питання деяких виплаті військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” за період з 01.08.2024 року по 31.12.2024 року у розмірі 304 752,98 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 адміністративний позов залишено без задоволення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Позивач є військовослужбовцем та проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , а саме: ОСОБА_1 – солдат, кухар їдальні взводу матеріально-технічного забезпечення.
З метою надання інформації, з питань нарахування та сплати позивачу щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірі 100 000 гривень – які беруть безпосередньо участь у бойових діях, або які забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових (спеціальних) завдань в періоді з 01.08.2024 року по 31.12.2024 року, до військової частини НОМЕР_1 було направлено адвокатський запит вих. №74-128 від 13.01.2025 року.
У відповіді на адвокатський запит №11/367 від 20.01.2025 року зазначено, що відповідно до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 №1398т від 11.06.2024 року, бойового наказу командира військової частини НОМЕР_1 №33-БН/т від 11.06.2024 року та з метою ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань підрозділами першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, в періоді з 01.08.2024 року по 31.12.2024 року, всьому особовому складу військової частини НОМЕР_1 , в тому числі і позивачам, були визначені наступні бойові розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 : №413дск від 01.08.2024 року, №490дск від 01.09.2024 року, №550дск від 01.10.2024 року, №609дск від 01.11.2024 року, №651дск від 01.12.2024 року.
Як зазначає представник позивача у поданій до суду позовній заяві, територія на якій військова частини НОМЕР_1 виконувала бойові (спеціальні) завдання за призначенням, відповідно до наказів Головнокомандуючого Збройних Сил України: №400 від 03.09.2024 року, №461 від 04.10.2024 року, №503 від 02.11.2024 року, №546 від 04.12.2024 року, №5 від 03.01.2025 року - визначена як така, що відноситься до районів ведення воєнних (бойових) дій. Перелічені військовослужбовці в адвокатському запиті, зокрема і позивач, в межах своїх функціональних обов`язків, у відповідності до визначених їм бойових (спеціальних) завдань, був залучений до виконання завдань за призначенням, за виключенням періодів перебування у відпустці або у закладах охорони здоров`я. Також, зазначено, що зазначеними військовослужбовцями, тобто зокрема і позивачем, порушень, передбачених пунктом 14 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197, протягом зазначеного періоду допущено не було. Отже, це підтверджує що військовослужбовці зазначені у адвокатському запиті, зокрема і позивач, виконували бойові (спеціальні) завдання за призначенням на території що відноситься до районів ведення воєнних (бойових) дій, та повинні були отримувати додаткову винагороду у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, за період з 01.08.2024 року по 31.12.2024 рік, тобто 100 000 грн за кожен місяць.
Також, до відповіді на адвокатський запит, були додані витяг з бойових розпоряджень командира військової частини НОМЕР_1 , копії наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. з додатками та довідками про доходи військовослужбовців, тобто зокрема і позивача.
Представник позивача звертає увагу суду на те, що у рапортах щодо здійснення виплати військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , чомусь зазначені не всі позивачі за аналогічним позовом, а також вибірково зазначені незрозумілі періоди. Також, рапорти щодо здійснення виплати військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 не співпадають з наказами про виплату додатковї винагороди, а також відсутні деякі позивачі, або навпаки є ті хто не зазначений в рапортах, і знову зазначені незрозумілі періоди. Ознайомившись з такими документами позивач вважає, що військова частина НОМЕР_1 бездіяльно протиправно, не виплатила позивачу грошове забезпечення яке йому передбачене, у розмірі 100 000 грн., за період з 01.08.2024 року по 31.12.2024 рік, а саме: ОСОБА_1 – має оклад 20 586 грн. Відповідно до довідки про доходи їй було нараховано: - за серпень 2024 року 51 029,93 грн.; за вересень 2024 року 51 029,93 грн.; за жовтень 2024 року 51 029,93 грн.; за листопад 2024 року 51 029,93 грн.; за грудень 2024 року 94 057,30 грн. Не виплачена додаткова винагорода у розмірі 100 000 грн., у повному розмірі, за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2024 року, а саме: за серпень 2024 року 69 556,07 грн., (виходячи із розрахунку 100 000 грн. (додаткова винагорода) + 20 586 грн. (оклад) - 51 029,93 грн. (нараховано)); за вересень 2024 року 69 556,07 грн., (виходячи з розрахунку 100 000 грн. (додаткова винагорода) + 20 586 грн. (оклад) - 51 029,93 грн. (нараховано)); за жовтень 2024 року 69 556,07 грн., (виходячи з розрахунку 100 000 грн. (додаткова винагорода) + 20 586 грн. (оклад) - 51 029,93 грн. (нараховано)); за листопад 2024 року 69 556,07 грн., (виходячи з розрахунку 100 000 грн. (додаткова винагорода) + 20 586 грн. (оклад) - 51 029,93 грн. (нараховано)); за грудень 2024 року 26 528,70 грн., (виходячи з розрахунку 100 000 грн. (додаткова винагорода) + 20 586 грн. (оклад) - 94 057,30 грн. (нараховано)). А разом 304 752,98 грн.
Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду із позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до ст.1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Згідно п.1 вищевказаної постанови установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Положеннями п.2-1 постанови №168 установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.
З метою врегулювання виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови №168, Міністр оборони України видав Окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29.
Пунктом 3 Окремого доручення установлено райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.
Також передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Згідно із п. 4 Окремого доручення у підставах про видання таких довідок (додаток №1 або додаток №2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.
Згідно до п. 5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн або 30000 грн здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин по особовому складу військової частини.
В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 грн за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №3 до цього доручення).
Аналіз наведених правових норм свідчить, що військовослужбовцям Збройних Сил України на період дії воєнного стану щомісячно виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) у період здійснення зазначених заходів - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Суд першої інстанції правильно вказав, що перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій само по собі не є достатньою підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн на місяць, передбаченої Постановою №168. Ключовою умовою для здійснення виплати такої додаткової винагороди є виконання військовослужбовцем спеціальних бойових завдань та заходів, які у розумінні Постанови №168 означають «безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» та підтвердження цих обставин документами.
З матеріалів справи судом встановлено та сторонами не заперечується, що позивач є військовослужбовцем та проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , а саме: ОСОБА_1 – солдат, кухар їдальні взводу матеріально-технічного забезпечення
Відповідно до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 №1398т від 11.06.2024 року, бойового наказу командира військової частини НОМЕР_1 №33-БН/т від 11.06.2024 року та з метою ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань підрозділами першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, в періоді з 01.08.2024 року по 31.12.2024 року, всьому особовому складу військової частини НОМЕР_1 , в тому числі і позивачам, були визначені наступні бойові розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 : №413дск від 01.08.2024 року, №490дск від 01.09.2024 року, №550дск від 01.10.2024 року, №609дск від 01.11.2024 року, №651дск від 01.12.2024 року.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу нараховано і виплачено наступні суми грошового забезпечення:
Відповідно до довідки про доходи позивачу було нараховано: - за серпень 2024 року 51 029,93 грн.; за вересень 2024 року 51 029,93 грн.; за жовтень 2024 року 51 029,93 грн.; за листопад 2024 року 51 029,93 грн.; за грудень 2024 року 94 057,30 грн. Не виплачена додаткова винагорода у розмірі 100 000 грн., у повному розмірі, за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2024 року, а саме: за серпень 2024 року 69 556,07 грн., (виходячи із розрахунку 100 000 грн. (додаткова винагорода) + 20 586 грн. (оклад) - 51 029,93 грн. (нараховано)); за вересень 2024 року 69 556,07 грн., (виходячи з розрахунку 100 000 грн. (додаткова винагорода) + 20 586 грн. (оклад) - 51 029,93 грн. (нараховано)); за жовтень 2024 року 69 556,07 грн., (виходячи з розрахунку 100 000 грн. (додаткова винагорода) + 20 586 грн. (оклад) - 51 029,93 грн. (нараховано)); за листопад 2024 року 69 556,07 грн., (виходячи з розрахунку 100 000 грн. (додаткова винагорода) + 20 586 грн. (оклад) - 51 029,93 грн. (нараховано)); за грудень 2024 року 26 528,70 грн., (виходячи з розрахунку 100 000 грн. (додаткова винагорода) + 20 586 грн. (оклад) - 94 057,30 грн. (нараховано)). А разом 304 752,98 грн. 
За позицією позивача, він має право на збільшену додаткову винагороду (у розмірі 100 000 грн щомісячно) за всі дні служби з серпня 2024 року по грудень 2024 року.
В той же час, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29 довідка про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах має надаватися керівником органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командиром військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, в спірному випадку листи військової частини НОМЕР_1 від 20.01.2025 №11/367 в якому зазначено, що відповідно до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 №1398т від 11.06.2024 року, бойового наказу командира військової частини НОМЕР_1 №33-БН/т від 11.06.2024 року та з метою ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань підрозділами першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, в періоді з 01.08.2024 року по 31.12.2024 року, всьому особовому складу військової частини НОМЕР_1 , в тому числі і позивачам, були визначені наступні бойові розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 : №413дск від 01.08.2024 року, №490дск від 01.09.2024 року, №550дск від 01.10.2024 року, №609дск від 01.11.2024 року, №651дск від 01.12.2024 року, не підтверджує безпосередню участь позивача у бойових діях або заходах для цілей виплати збільшеної до 100 тисяч грн додаткової винагороди.
Суд першої інстанції встановив і скаржником це не спростовано, що у спірний період позивач не перебував у службовому відрядженні та оперативному підпорядкуванні іншої військової частини (в особовому складі та на фінансовому утриманні якої він не перебуває), а виконував завдання та службові обов`язки за місцем штатної служби у складі військової частини, яка приймала участь у бойових діях на території ведення бойових дій.
Матеріалами справи підтверджено нарахування та виплату позивачеві за спірний період додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 у визначених законом розмірах. Докази безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, виконання бойових (спеціальних завдань) в місцях та умовах, за виконання яких передбачена виплата додаткової винагороди у збільшеному розмірі 100000 грн за відповідні дні служби (виконання службових обов`язків), за які додаткова винагорода виплачена йому у звичайному розмірі 30000 грн, в матеріалах справи відсутні, сторонами не надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції.
Фактично в апеляційній скарзі заперечення щодо прийнятого судом першої інстанції рішення в цій частині позовних вимог відсутні.
Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині з огляду на те, що станом на момент винесення судом першої інстанції порушене право позивача відновлене.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2025 в адміністративній справі №160/10314/25 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2025 в адміністративній справі №160/10314/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак 

суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Чабаненко