справа № 619/4051/26
провадження № 3/619/1283/26

ПОСТАНОВА
іменем України
17 червня 2026 року   м. Дергачі
Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Пруднікова О.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оситняжка Новомиргородського району Кіровоградської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , механік, старший солдат, 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
встановила:
11.06.2026 близько 20 год. 00 хв. в АДРЕСА_2 під час вечірньої перевірки особового складу взводу технічного обслуговування засобів радіоелектронної боротьби ремонтно-відновлюваного батальйону було виявлено відсутність старшого солдата ОСОБА_1 , механіка 1 відділення обслуговування та ремонту радіоелектронного обладнання взводу технічного обслуговування засобів радіоелектронної боротьби ремонтно-відновлюваного батальйону військової частини НОМЕР_1 Пошукові заходи з метою знайти старшого солдата ОСОБА_1 поблизу тимчасового місця розташування підрозділу та у ймовірних місцях його перебування позитивного результату не дали. На телефонні дзвінки (тел. НОМЕР_2 ) старший солдат ОСОБА_1 не відповідав, місце його перебування було не відомо. 12.06.2026 близько 08 год. 00 хв. на ранкову перевірку особового складу з`явився старший солдат ОСОБА_1 . Таким чином старший солдат ОСОБА_1 був незаконно відсутній на військовій службі з 11.06.2026 20 год. 00 хв. до 12.06.2026 08 год. 00 хв., тобто 12 год. Із отриманих пояснень старшого солдата ОСОБА_1 вбачається, що 11.06.2026 ввечері він пішов до жінки, яка живе по сусідству, де з нею вживали спиртні напої, після чого, вночі повернувся до тимчасового місця розташування підрозділу. 
Своїми діями старший солдат ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, а саме: самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби.
17.06.2026 ОСОБА_1 надав суду заяву, в якій провину у вчинені адміністративного правопорушення визнав, просив справу розглядати за його відсутності.
Диспозицією ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність, в тому числі, за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливий період-період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або до ведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного станув Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні з 24.02.2022 введений воєнний стан строком на 30 діб, який надалі продовжувався указами Президента України та триває досі. Таким чином, на даний час в Україні діє особливий період.
Положеннями ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що військовослужбовці зобов`язані свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується:
-протоколом А4718 №76/78 про військове адміністративне правопорушення від 12.06.2026, який відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила. При цьому, у протоколі ОСОБА_1 зазначив, що свою провину визнає;
-довідкою-доповіддю тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ;
-випискою КНП ХОР «ОКПЛ №3» відділення цілодобової експертизи алкогольного та наркотичного сп`яніння №614 із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 у якій зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння;
- поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;
-військовим квитком серії НОМЕР_3 ;
-ксерокопією паспорта та РНОКПП ОСОБА_1 ;
-посвідченням офіцера НОМЕР_4 ;
-військовим квитком ОСОБА_2 серії НОМЕР_5 ;
-рапортом;
-витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( з адміністративно-господарської діяльності) №1663 від 12.06.2026
Надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 з боку посадових осіб при складанні протоколу було упереджене та необ`єктивне ставлення. Жодних доказів про порушення законодавства посадовими особами, які склали протокол (висновок службового розслідування, рішення суду, тощо) суду надано не було.
Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суду не надано.
Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена у повному обсязі.
Відповідно до положень ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно зі ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , з метою виховання правопорушника та попередження наступних правопорушень, суд дійшов висновку про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Положеннями ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.
Проте, військовослужбовці звільняються від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 35, 172-11, 251, 280, 283-285, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -
постановила:
Визнати  ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Накласти на  ОСОБА_1  адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,, що становить 8 500 (вісім тисяч) п`ятсот грн 00 коп.
Реквізити для сплати адміністративного штрафу:
р/р UA168999980314060542000020599, Банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), КОД ЄДРПОУ 37874947, отримувач - ГУК Харків обл/МТГ Дергачі/21081100.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити  ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. 
Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя  О. В. Пруднікова