465/3642/26
3/465/2042/26 

П О С Т А Н О В А
іменем України
20.05.2026          м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Коліщук З. М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

ОСОБА_1 08.03.2026 близько 22 год 20хв м. Львів, вул. Городоцька, 141, керуючи транспортним засобом Skoda Oktavia н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на інший транспортний засіб Renault Megane н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався в попутньому напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.13.1; п.2.3.б. ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП.
ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Посилається на те, що ДТП сталось з вини ОСОБА_2 , оскільки саме він рухаючись лівою стороною здійснив на нього наїзд.
ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердив обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Зазначив, що винуватцем ДТП є ОСОБА_1 в підтвердження чого просив долучити відеозаписи з камер відео нагляду.
На адресу суду від ОСОБА_2 надійшло клопотання про об`єднання матеріалів справи 465/3642/26 та 465/3641/26, мотивуючи тим, що вказані матеріали складені щодо водіїв — учасників однієї події ДТП та перебувають у провадженні одного суду й одного судді. Об`єднання цих справ в одне провадження необхідне для: а) забезпечення повноти та об`єктивності дослідження доказів, оскільки обставини дій одного водія нерозривно пов`язані з діями іншого учасника ДТП; 6) процесуальної економії часу суду та учасників справи, оскільки свідки, схема ДТП пояснення сторін є ідентичними для обох справ; в) уникнення винесення взаємовиключних судових рішень щодо однієї і тієї ж події.
Розглянувши зазначене клопотання, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні з огляду на таке. Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що адміністративна відповідальність має персональний і самостійний характер, а кожне правопорушення є окремим юридичним фактом, який потребує індивідуальної правової оцінки та окремого реагування держави. Ця позиція узгоджується з приписами ч. 1 ст. 36 КУпАП, відповідно до яких у разі вчинення однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Об`єднання різних правопорушень в одне провадження нівелює цей принцип, оскільки створює для особи уявлення про те, що кілька адміністративних проступків можуть бути фактично «поглинені» одним провадженням. Такий підхід знижує ефективність адміністративної відповідальності, послаблює її виховну та стримуючу функцію і не відповідає завданням, визначеним ст. 245 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених судом, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 609896 від 09.03.2026; схемою місця дорожньо транспортної пригоди, яка мала місце 08.03.2026 року на вул. Городоцька, 141 у м. Львові, на якій зображено розташування транспортних засобів з прив`язкою до сталих орієнтирів.
З пояснень ОСОБА_1 від 08.03.2026 вбачається, що він, рухаючись по кільцевій дорозі, яка є головною про, що свідчить встановлені дорожні знаки, в його бік в`їхав автомобіль, який також, як і він рухався по кільцевій дорозі. Так як на даній кільцевій дорозі немає дорожньої розмітки, а ширина дороги дозволяє проїзд двох автомобілів, він рухався з правої сторони, а інший автомобіль рухаючись з лівої стороною здійснив наїзд на нього. Також зазначає, що під час наїзду лівого автомобіля на нього, того автомобіля до кільця виявилось орієнтовно 3 м, що свідчить про те, що він змінив напрямок руху.
З пояснень ОСОБА_2 від 08.03.2026 вбачається, що він рухаючись по вулиці Чернівецька в напрямок вулиці Городоцька заїхав на перехрестя, де організований рух по колу. На даному перехресті відсутні знаки, що визначають, розділяють рух по смузі, а також відповідна розмітка. Рухаючись прямо по перехресті, в напрямку вулиці Городоцька відбулося зіткнення його транспортного засобу Renault Меган з транспортним засобом Skoda, що не дотримався пункту 13.1 правил дорожнього руху. Внаслідок зіткнення його транспортний засіб зазнав пошкодження, а саме передній бампер, праве крило, праве дзеркало.
З наданого суду відеозапису з камер відео нагляду від 08.03.2026, вбачається, що обставини дорожньо-транспортної пригоди відповідають відомостям, зафіксованим у схемі місця ДТП та поясненнях учасників події.
Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Згідно з п. 2.3.б. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі – ПДР) , для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Жодних інших доказів ОСОБА_1 в ході судового розгляду адміністративного матеріалу, які б підтверджували твердження щодо його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суду не надано та судом не здобуто.
Наявні у матеріалах справи докази відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, а також є здобутими у визначеною вказаною нормою порядку.
Аналізуючи наведені докази та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходжу до переконання в доведенні винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Доводи ОСОБА_1 про те, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП спростовуються вищенаведеними доказами.
Невизнання ОСОБА_1 своєї винуватості у вчиненні адміністративних правопорушень за ст. 124 КУпАП суд оцінює критично як спосіб захисту і намагання уникнути відповідальності за скоєні правопорушення.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , рухаючись у своїй смузі руху, зобов`язаний був дотримуватись безпечного бокового інтервалу та витримати необхідну відстань до транспортного засобу ОСОБА_2 , дочекатись, коли попередній автомобіль не завершить маневр та не з`їде на вул. Тобілевича. Натомість ОСОБА_1 , відхиливши траєкторію руху в лівий бік, не забезпечив безпечного інтервалу між транспортними засобами, що безпосередньо призвело до зіткнення.
Відсутність дорожньої розмітки та дорожніх знаків, що визначають смуги руху на кільцевому перехресті, на яку посилається ОСОБА_1 , не звільняє його від обов`язку дотримуватись вимог ПДР у частині безпечного інтервалу та уважного спостереження за дорожньою обстановкою, оскільки зазначені вимоги є загальними і підлягають виконанню за будь-яких умов руху.
Між діями ОСОБА_1 та наслідками у вигляді механічних пошкоджень обох транспортних засобів існує прямий та безпосередній причинно-наслідковий зв`язок. Саме внаслідок недотримання ОСОБА_1 безпечного бокового інтервалу відбулося зіткнення транспортних засобів, яке спричинило матеріальні збитки обом учасникам ДТП. Зазначений причинно-наслідковий зв`язок підтверджується схемою місця ДТП та відеозаписом з камер відеоспостереження, які об`єктивно фіксують механізм та наслідки зіткнення.
За наведених обставин суд доходить висновку, що саме дії водія ОСОБА_1 перебувають у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, а його вина у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною сукупністю досліджених доказів.
Відповідно до ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
За таких обставин суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ст. 124 КУпАП кваліфіковані правильно.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обтяжуючих обставин, вважаю за необхідне накласти на нього стягнення у виді штрафу.
Окрім цього, суд вважає за доцільне звільнити  ОСОБА_1  від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір». 
Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП,
постановив:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід держави.
Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Роз`яснити  ОСОБА_1 , що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У випадку несплати штрафу у п`ятнадцятиденний термін, відповідно до вимог ст.ст.307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до  Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Коліщук З. М.