Справа № 307/2046/24
Провадження № 2-п/307/3/25 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2026 року         м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області 
у складі головуючої судді Сас Л.Р., 
секретар судового засідання Семко А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України (за відсутності учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу) цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 20 травня 2024 року пред`явило до ОСОБА_1 позов про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 68 680 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 18 вересня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1273-9038.
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту – 13 600,00 грн.; строк кредитування – 300 днів; базовий період (проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом. Кількість днів у базовому періоді вказана у договорі і визначена сторонами на підставі пропозиції кредитодавця, сформованої із урахуванням побажань позичальника, наданих в процесі звернення щодо отримання кредиту через веб-сайт кредитодавця) – 30 днів; знижена % ставка – 2,50 % в день; стандартна % ставка – 3,00 % в день.
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. 
Згідно із розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 08 червня 2017 року № 2401 «Про видачу ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів)», яке розміщено в загальному доступі на сайті позивача, Товариству з обмеженою відповідальність «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. 
Статтею 5 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що до фінансових платіжних послуг належать такі послуги, зокрема, послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. 
Отже, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та відповідно до вищевказаної ліцензії, виданої ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». 
Таким чином, позивач не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. 
У відповідності до частини першої статті 528 ЦК України, виконання обов`язку може бути покладено на іншу особу, якщо з умов договору або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто і в такому разі відповідач має прийняти виконання зобов`язання за кредитним договором, запропоноване за позивача третьою особою.
Позивач (через партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року) видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 на карту отримувача (відповідача), чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі.
Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.
Крім цього, відповідач в загальній кількості 7 разів оформлював кредитні відносини з позивачем, попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить обізнаність відповідача з процедурою оформлення та виконання кредитного договору. 
В подальшому, відповідач, всупереч умовам кредитного договору, ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» та ст. ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив вищезазначені умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором навіть після спливу строку кредитування встановленого умовами кредитного договору.
Станом на 06 лютого 2024 року загальний розмір грошових вимог кредитодавця до відповідача, які виникли на підставі кредитного договору (сума кредиту і процентів) становлять: 68 680,00 грн, що складається з: простроченої заборгованості за кредитом – 13 600,00 грн; - простроченої заборгованості за нарахованими процентами – 55 080,00 грн.
Відповідно до умов договору у разі прострочення позичальником сплати процентів за видачу кредиту за користування кредитом на строк понад один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати закінчення строку кредитування 
Кредитодавець відповідно до умов кредитного договору направив позичальнику вимогу про усунення порушень умов кредитного договору № 1273-9038 від 18.09.2023 щодо сплати процентів, однак дана вимога була проігнорована позичальником, порушення не усунуто.
Таким чином, з боку відповідача по відношенню до позивача має місце свідоме порушення зобов`язання, визначеного в кредитному договорі, що відповідно до статті 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені кредитним договором або законом.
Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 29 травня 2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, що є малозначною та розгляд якої призначено на 28 червня 2024 року та було неодноразово відкладено, востаннє на 07 жовтня 2024 року.
Заочним рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2024 року позов ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задоволено повністю; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 68 680 (шістдесят вісім тисяч шістсот вісімдесят) грн. 00 коп. за кредитним договором №1273-9038 від 18 вересня 2023 року, з яких 13 600 (тринадцять тисяч шістсот) грн. 00 коп. – заборгованість за кредитом та 55 080 (п`ятдесят п`ять тисяч вісімдесят) грн. 00 коп. – заборгованість за нарахованими процентами, а також 2 422,40 грн. судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.
20 серпня 2025 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Черниш А.А. подала заяву про перегляд заочного рішення суду посилаючись на те, що відповідач не був присутнім на судових засіданнях, не повідомляв суд про причини не явки з поважних на це причин. Також, відповідач вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази правомірності нарахування суми заборгованості, а лише розрахунок заборгованості не може слугувати належним та допустимим доказом наявності заборгованості. Відповідач не згодний із загальною сумою заборгованості у розмірі 68 680 грн., що складається з: простроченої заборгованості за кредитом – 13 600,00 грн.; - простроченої заборгованості за нарахованими процентами – 55 080,00 грн. Відповідач вважає дану суму недоведеною та несправедливою. Кредитор здійснив нарахування процентів з порушенням вимог законодавства, оскільки здійснював нарахування процентів, після закінчення базового періоду, за стандартною % ставкою – 3,00 % в день. Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. 
За п.17. Розділу IV Прикінцевих та перехідних положень даного закону, тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. 
Враховуючи, що відповідача не було повідомлено належним чином про розгляд даної цивільної справи, ОСОБА_1 був позбавлений можливості подавати докази та заперечувати позицію позивача щодо стягнення з нього заборгованості, подавати відзив на позовну заяву, свої пояснення щодо предмету розгляду справи, а тому вважає, що є всі належні підстави для перегляду ухваленого заочного рішення.
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 вересня 2025 року прийнято належно оформлену заяву представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Черниш А.А. про перегляд заочного рішення та повідомлено учасників справи про розгляд заяви про перегляд заочного рішення.
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 листопада 2025 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено повністю; скасовано заочне рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2024 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та справу призначено до розгляду на 22 січня  2026 року на 14 год., яке неодноразово відкладено, востаннє на 11 травня 2026 року.
Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Черниш А.А. 09 грудня 2025 року подала відзив на позовну заяву посилаючись на те, що 18.09.2023 між позивачем та ОСОБА_1 , за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua) було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1273-9038. За умовами кредитної лінії Відповідачу було надано кредитні кошти у сумі 13 600 гривень. Строк кредитування становить 300 днів. Факт укладання кредитного договору ОСОБА_1 не заперечує. Як зазначено позивачем, відповідно до умов договору у разі прострочення позичальником сплати процентів за видачу кредиту за користування кредитом на строк понад один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати закінчення строку кредитування. 
Кредитодавець відповідно до умов кредитного договору направив позичальнику вимогу про усунення порушень умов кредитного договору № 1273-9038 від 18.09.2023 щодо сплати процентів, однак дана вимога була проігнорована позичальником, порушення не усунуто. 
В матеріалах справи дійсно долучена вимога про усунення порушень умов договору № 1273-9038 від 18.09.2023 (вих. № 1273-9038/в від 27.02.2024) на ім`я ОСОБА_1 , однак, підтвердження того, що ОСОБА_1 отримував таку вимогу, є проінформований про те, що кредитор наполягає на дострокове повернення кредитних коштів і сам факт ігнорування відповідачем такої вимоги матеріали справи не містять. 
Аналізуючи долучені до позовної заяви додатки, дійсно, позивачем долучено список №19804-13-13 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів з повідомленням, в якому в рядку 13 зазначено ім`я отримувача ОСОБА_1 та адреса відправки. 
Проте, що саме цим відправленням було надіслано позичальнику - невідомо, оскільки відправником є ТОВ «Дірект технолоджі», а не ТОВ «Укр кредит фінанси» (позивач), опису що цим відправленням конкретно надсилається долучена до матеріалів справи вимога ОСОБА_1 , - також немає. 
Окрім цього, дата вимоги та дата списку не збігаються. 
Водночас, при відстеженні рекомендованого листа № 0600252895512 через сайт Укрпошти, що знаходиться у відкритому доступі, вбачається, що дані про відправлення за номером 0600252895512 станом на 09.12.2025 відсутні, тому що не зареєстровані в системі.
Повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що вони одержали або мали одержати повідомлення, але не одержали його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. 
Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18.07.2022 у справі № 752/11645/19. 
Саме тому вважає звернення ТОВ «Укр кредит фінанс» передчасним з огляду на недоведення належними доказами права вимоги у достроковому поверненні кредитних коштів.
За частиною четвертою статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. 
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. 
Окрім цього, за висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц, порушення позивачем визначеного кредитними договорами порядку направлення юридично значимих повідомлень, факт отримання яких адресатами суди не встановили, не може мати наслідком покладення на відповідачів тягаря дострокового погашення заборгованості за кредитними договорами. 
Враховуючи зазначене, в матеріалах цивільної справи відсутнє відповідне обґрунтування такого звернення до суду, відсутні належні докази про відправлення з боку позивача до відповідача вимоги про дострокове повернення кредиту, що суперечить положенням самого кредитного договору та вимогам частини четвертої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування». 
Вважає, що позивач не набув права вимоги дострокового повернення кредиту. 
По-друге, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази заборгованості, докази правомірності нарахування, оскільки в матеріалах справи єдиним документом, що підтверджує наявність заборгованості ОСОБА_1 , слугує розрахунок заборгованості. Розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). 
Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 р. № 6-16цс15. 
Відповідно до постанови Верховного Суду від 17.12.2020 року у справі № 278/2177/15- ц, розрахунок заборгованості є належним підтвердженням суми заборгованості, але лише у сукупності з іншими доказами. Зокрема, «у даній справі банк на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду розрахунок заборгованості та виписку по кредитному договору». 
Проте важливо, що ця ж постанова визначає, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». 
Згідно із зазначеними положеннями закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. 
Для контролю й впорядкування оброблення даних можуть складатися зведені облікові документи. Вони можуть бути як у паперовій, так і в електронній формі. 
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14- ц. 
Відповідно до пп. 14 п. 3 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України № 75 від 04.07.2018, первинний документ — це документ, який містить відомості про операцію. 
Згідно з п. 62 Положення, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. 
Окрім розрахунку заборгованості позивач не долучає первинних документів бухгалтерського обліку. 
У постанові Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21 (провадження № 61-11750св22) вказано, що на позивача покладено обов`язок довести належними і допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з позичальника, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості. 
Враховуючи зазначене, вважає, що сам по собі розрахунок заборгованості не може слугувати належним і допустимим доказом наявності заборгованості. 
По-третє, відповідач не згоден із загальною сумою заборгованості у розмірі 68 680 грн., що складається з: простроченої заборгованості за кредитом – 13 600,00 грн; простроченої заборгованості за нарахованими процентами – 55 080,00 грн. 
Відповідач вважає цю суму недоведеною та несправедливою. 
Кредитор здійснив нарахування процентів з порушенням законодавства, оскільки продовжував їх нарахування після завершення базового періоду за стандартною процентною ставкою — 3,00 % на день. 
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. 
За п. 17 Розділу IV Прикінцевих та перехідних положень цього закону, тимчасово, протягом 240 днів: протягом перших 120 днів — не більше 2,5 % на день; протягом наступних 120 днів — не більше 1,5 % на день. 
Позивач розрахунок заборгованості із застосуванням зазначених вимог не зробив. 
Нарахована прострочена заборгованість за нарахованими відсотками перевищує тіло кредиту майже в 5 разів, що є несправедливою у відношенні до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та суперечить таким загальним засадам цивільного законодавства, як справедливість та розумність, тому наявна очевидна неспівмірність заявлених до стягнення сум процентів за користування кредитними коштами тілу кредиту. 
Керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. 
Що підтверджується і позицією Великої Палати Верховного Суду 02.07.2025 по справі № 903/602/24. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Представник позивач, будучи належним чином повідомленим про судове засідання, у судове засідання не з"явився, в матеріалах справи наявна заява від 29 квітня 2024 року про розгляд справи за відсутності представника. 
Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Черниш А.А. також подала заяву про розгляд справи за їх відсутності.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За наведеного суд постановив судовий розгляд справи здійснювати за відсутності всіх учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Із Договору про відкриття кредитної лінії № 1273-9038 від 18 вересня 2023 року видно, що між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії.
Згідно п.2.1. договору, кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювальну кредитну лінію на умовах, визначених договором.
Відповідно до п.2.2. та 2.4. договору, кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника, шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язувався повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором. 
Пунктом 2.3. договору передбачено, що для мінімізації загальних витрат позичальника за кредитом кредитодавець рекомендує позичальнику здійснити повне погашення кредиту не пізніше останнього дня першого базового періоду строку кредитування (більш детально п.5.3 Договору) згідно наступного розрахунку: 
Дата видачі кредиту - 18.09.2023; Останній календарний день першого Базового періоду - 17.10.2023; сума кредиту – 13 600,00 грн.; нараховані проценти за користування кредитом – 10200, 00 грн. та разом до сплати – 23 800, 00 грн.
Згідно п. 3.1 цього договору, договір укладено сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». У відповідності до п. п. 4.1., 4.2, 4.3, 4.4., 4.5., 4.6, 4.8. договору, розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту складає 13 600,00 грн., дата надання кредиту 18 вересня 2023 року. 
Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього Договору на банківський рахунок позичальника, шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу.
Строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику – 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення виплати 13 липня 2024 року. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.
Пунктами 4.7., 4.8. та 4.9. та 4.10 передбачено, що плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки за користуванням кредитом – фіксована. Процентна ставка за користуванням кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у цьому договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за промоставкою та/або пільговою, та/або Зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання клієнтом усіх умов відповідної програми лояльності. Базовий період складає 30 (тридцять цілих, нуль сотих ) календарних днів. Перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі Кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду. Перебіг кожного наступного базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду, крім наступного випадку: якщо позичальник у поточному базовому періоді має заборгованість зі сплати процентів і здійснив повне погашення цієї заборгованості, в дату погашення вказаної заборгованості перебіг поточного Базового періоду припиняється достроково та з наступного календарного дня починається перебіг наступного базового періоду. Перебіг останнього базового періоду закінчується в останній день строку дії цього Договору. Сплату процентів за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше визначних графіком платежів (який є додатком 3 до договору) дат, які є останніми днями відповідних базових періодів. У разі несплати процентів за користування кредитом не пізніше останнього дня будь-якого базового періоду. 
Позичальник зобов`язаний починаючи із наступного календарного дня сплачувати проценти за користування кредитом кожного календарного дня строку кредитування до дати погашення простроченої заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у повному обсязі. У випадку погашення простроченої заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у повному обсязі в подальшому сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня кожного базового періоду із урахуванням положень п. 4.8. цього договору. 
Проценти за користування кредитом вважаються сплаченими з моменту зарахування грошових коштів на банківський рахунок кредитодавця. 
Позичальник підписанням цього договору підтверджує та розуміє, що після ініціювання позичальником переказу коштів з власного рахунку на рахунок Кредитодавця проходить певний час до моменту зарахування сплачених позичальником коштів на рахунок кредитодавця, а також те, що ризики того, що сплачені позичальником кошти можуть надійти на рахунок кредитодавця із затримкою, несе позичальник. 
Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка становить 3, 00% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за промоставкою та/або зниженою, та/або пільговою процентною ставкою).
Відповідно до п. 11.3.1 цього договору, який підписаний електронним підписом відповідача, видно, що до укладення договору відповідач уважно ознайомився з текстом цього Договору та Правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на веб-сайті кредитодавця, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (а. с. 16-28).
Із паспорта споживчого кредиту та таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором № 1273-9038 відповідно до Методики Національного банку України видно, що ОСОБА_1 18 вересня 2023 року підписав за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора паспорт споживчого кредиту, у якому визначені умови кредитного договору, зокрема, тип кредиту, сума/розмір кредитного ліміту, строк кредитування, базовий період сплати відсотків, мета отримання кредиту, інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, процентна ставка, відсотків річних, види знижок, тип процентної ставки, загальні витрати за кредитом, орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальна річна процентна ставка, відсотків річних, порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність внесення, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, штрафи, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. Відповідач повідомлений про те, що кредитодавець має право залучати до врегулювання простроченої заборгованості колекторську компанію, споживач має право відмовитися від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів. Відповідач ОСОБА_1 підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, які надані виходячи із обраних ним умов кредитування, про що свідчить його електронний підпис одноразовим ідентифікатором у вказаному паспорті ( а. с. 47 – 50, 51, 52). 
Із довідки про перерахування суми кредиту від 18 вересня 2023 року видно, що за кредитним договором №1273-9038 від 18.09.2023 ОСОБА_1 перераховано кредитні кошти у сумі 13 600 грн. за допомогою системи LIQPAY, ІD платежу № 2366895051 (а. с. 53). 
Із довідки про укладений договір видно, що станом на 13 червня 2023 року загальна кількість днів користування кредитом: 140, в період з 18.09.2023 року по 04.02.2024 - 30 днів користування базовою ставкою 2,5%, з 18.10.2023 року по 04.02.2024 рік - 110 днів користування стандартною ставкою 3%; основний борг – 13 600 грн., залишок відсотків – 55 080,00 грн., загальна сума заборгованості – 68 680,00 грн. (а. с. 54 – 56).
ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 27.02.2024 року відправило відповідачу ОСОБА_1 вимогу про усунення порушень умов кредитного договору № 1273-9038 від 18.09.2023, шляхом сплати заборгованості за процентами та банківські реквізити ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» зазначені у договорі, що підтверджується вказаною вимогою ( а. с. 29, 30)
Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 526 та ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Під час розгляду справи встановлено, що договір про відкриття, правила кредитної лінії та паспорт споживчого кредиту підписаний електронним підписом відповідача за допомогою одноразового ідентифікатора, в яких визначені, у тому числі, пільговий період користування коштами, процентна ставка, відповідальність сторін, зокрема наслідки прострочення виконання зобов`язань за договором і порядок такого нарахування, тобто судом враховано, що сторонами погоджено процентну ставку за користування кредитними коштами.
Підписавши вказаний договір та паспорт споживчого кредиту відповідач добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання.
Згідно ч. 1 ст. 3 ЦК України, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства.
Відповідно до п. 6) ч. 1 ст. 3 ЦК України одним із основоположних принципів цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Судом досліджені надані ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» докази видачі відповідачу кредиту, зазначені докази відповідачем не спростовано, що є його процесуальним обов`язком.
Наведене узгоджується з висновком висловленим Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У відзиві на позов відповідач ОСОБА_1 зазначає, що повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що вони одержали або мали одержати повідомлення, але не одержали його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18.07.2022 у справі № 752/11645/19. 
При відстеженні рекомендованого листа № 0600252895512 через сайт Укрпошти, що знаходиться у відкритому доступі, вбачається, що дані про відправлення за номером 0600252895512 станом на 09.12.2025 відсутні, тому що не зареєстровані в системі, саме тому вважає звернення ТОВ «Укр кредит фінанс» передчасним з огляду на недоведення належними доказами права вимоги у достроковому поверненні кредитних коштів.
Щодо отримання вимоги про дострокове поверення коштів слід зазначити наступне.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц зазначила, що визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів.
Велика Палата у вищезгаданій постанові конкретизувала раніше зроблений висновок у постанові ВП ВС від 27.03.2019 у справі №521/21255/13-ц, та вказала: суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, в якій був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.
Тобто, в разі звернення банку до споживача з вимогою достроково повернути кредитні кошти (за договором про споживчий кредит) необхідно враховувати положення ч. 10 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Якщо відповідне право банку виникло до 10.06.2017, то направлення досудової вимоги було обов`язковим, якщо вже після 10.06.2017, то таке направлення вимоги не є обов`язковим.
Оскільки, кредитні правовідносини між сторонами спору виникли 18.09.2023, то направлення досудової вимоги про погашення кредитної заборгованості не є обов`язковим, а тому доводи відповідача в цій частині свого підтвердження не знайшли.
Також відповідач не згідний із розміром відсотків, нарахованих позивачем.
Щодо розміру нарахованих відсотків за кредитним договором слід зазначити наступне.
Суд враховує, що ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Закон України від 22 листопада 2023року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
З урахуванням змін до Закону України «Про споживче кредитування», які набрали чинності з 24 грудня 2023 року, відсотки з 25 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року (120 днів перехідного періоду) мали нараховуватися в розмірі денної процентної ставки не більше 2,5 %, а з 23 квітня 2024 року по 20 серпня 2024 року (наступні 120 днів перехідного періоду) - в розмірі денної процентної ставки не більше 1,5 %.
Із розрахунку заборгованості відомо, що у період з 18 вересня 2023 року по 17 жовтня 2023 року сума заборгованості становила 13 600,00 грн.; відсотки відповідно до умов договору нараховані у розмірі 2,5 %.
Заборгованість за вказаний період розрахована наступним чином:
13 600,00 грн. * 2,5 % (знижена процентна ставка, яка застосовується у базовий період 30 календарних днів, що дорівнює 340 грн. в день)*30 днів (базовий період) =10 200,00 грн.
У період з 18 жовтня 2023 року по 24 грудня 2023 року сума заборгованості становила 13 600,00 грн.; відсотки відповідно до умов договору нараховані у розмірі 3,0% (стандартна процентна ставка, які згідно п. 4.10 застосовується протягом усього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позивальником прав на користування кредитом за, зокрема, зниженою процентною ставкою.
Заборгованість за вказаний період розрахована наступним чином:
13 600,00 грн. * 3,0 % (стандартна процентна ставка, які згідно п. 4.10 застосовується протягом усього строку дії цього договору, що дорівнює 408 грн. в день)* 68 днів (прострочений період) = 37 944,00 грн.
Таким чином, станом на 24 грудня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 становила 98 прострочених днів; відсотки, нарахований у розмірі 3,0 % у період з 18 вересня 2023 року по 24 грудня 2023 року відповідають умовам договору; станом на вказане число ОСОБА_2 не було здійснено жодного платежу; заборгованість за кредитом становила становила 13 600,00 грн. та заборгованість за відсотками 37 944,00 грн., а всього 51 544,00 грн.
Також із розрахунку заборгованості наданого позивачем відомо, що у період з 25 грудня 2023 року по 04 лютого 2024 року проценти нараховані у розмірі 3,0% на суму заборгованості – 13 600,00 грн., що не відповідає вимогам закону, оскільки у період з 25 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року відсотки повинні нараховуватися у розмірі 2,5 %.
Відтак, у період з 25 грудня 2023 року по 04 лютого 2024 року сума заборгованості за кредитом складала 13 600,00 грн.; 42 дні прострочення, що становить 13 600,00 грн. *2.5%*42 дні = 14 280,00 грн. 
Заборгованість за вказаний період розрахована наступним чином:
13 600,00 грн.(загальна заборгованість за кредитом) * 2,5 % (процентна ставка, яка застосовується з урахуванням внесених змін до закону), що дорівнює 340 грн. в день)* 42 дні (прострочений період з 25 грудня 2023 року по 04 лютого 2024 року) = 14 280,00 грн.
Таким чином, сума відсотків становить 37 944,00 грн. + 14 280,00 грн.= 52 224,00 грн.+13 600,00 грн. – заборгованість за кредитом, що становить 65 824,00 грн. 
Відповідач зазначає, що нарахована прострочена заборгованість за нарахованими відсотками перевищує тіло кредиту майже в 5 разів, що є несправедливою у відношенні до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та суперечить таким загальним засадам цивільного законодавства, як справедливість та розумність, тому наявна очевидна неспівмірність заявлених до стягнення сум процентів за користування кредитними коштами тілу кредиту. 
Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Верховний Суд у постанові від 12.02.2025 (справа № 679/1103/23) вказав, що під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. 
Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині 3 статті 509, частинах 1, 2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. 
З огляду на нараховані проценти, грошове забезпечення що виникло по відношенню до боржника, перетворилося на несправедливий та непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. 
З огляду на приписи частини 4 статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільноправових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту. 
Так, відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Згідно п. 4.13 Договору про відкриття кредитної лінії №1273-9038 продукту «CreditKasa» від 18.09.2023, реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає 279 355,00%.
Згідно п. 4.14. орієнтовна вартість кредиту на адту укладення договору складає 136 000,00 грн. і включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом.
На переконання суду зазначена річна процентна ставка є однозначно такою, що порушує засади справедливості, добросовісності та розумності, як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права. Така річна процентна ставка надає кредиторові можливість стягувати з боржника надмірні грошові кошти та ставить за мету «каральний» характер, а не компенсаційний.
Дана позиція також кореспондується з позицією Верховного Суду викладеною у Постанові від 12.02.2025 у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №679/1103/23. 
В даній справі позивачем також є ТОВ «Укр Кредит Фінанс», Касаційний суд виснував, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Пунктами 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, зокрема у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. 
При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 викладено, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.
У пункті 8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
Відтак, встановлений сторонами договору розмір відсотків є несправедливим у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг, у зв`язку з чим при визначенні суми процентів, які підлягають стягненню слід керуватись також ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», а тому з відповідача слід стягнути проценти, які встановити у розмірі 13 600,00 грн. 
Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню на користь позивача становить 27 200,00 гривень.
Щодо інших тверджень відповідача, слід зазначити, що обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із ОСОБА_1 судових витрат в розмірі 968,96 грн. пов`язаних зі сплатою судового збору, які документально підтверджені.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в: 

Позов ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 27 200 (двадцять сім тисяч двісті) грн. за кредитним договором №1273-9038 від 18 вересня 2023 року, з яких 13 600 (тринадцять тисяч шістсот) грн. 00 коп. – заборгованість за кредитом та 13 600 (тринадцять тисяч шістсот) грн. – заборгованість за нарахованими процентами, а також 968, 96 грн. судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.
Відмовити в іншій частині позову про стягнення із ОСОБА_1 відсотків у розмірі 41 480,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи: 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Л. Українки, 26, офіс 407, код ЄДРПОУ – 38548598.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 .
Представник відповідача:Черниш Андріана Андріївна, АДРЕСА_2 .
Повний текст судового рішення складено 15 травня 2026 року.

Суддя          Л.Р.Сас