ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/8577/25 Суддя (судді) першої інстанції: Анжеліка БАБИЧ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,
суддів: Грибан І.О., Карпушової О.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови в призначенні, нарахуванні та виплаті пенсії з інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу»;
- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 08.07.2025 про відмову у призначенні пенсії з інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити, здійснити нарахування та виплату позивачу пенсії з інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60% заробітку, зазначеного у довідках Управління соціального захисту населення Звенигородської адміністрації Черкаської області від 30.06.2025 №965/02/30, №966/02-30, починаючи з дати звернення 01.07.2025.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскільки позивач є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства, має стаж на посаді державної служби понад 21 рік, перед звільненням за призначенням пенсії працював на посаді, віднесеній до посад державної службовців, тому вважає, що має право на призначення пенсії по інвалідності згідно із статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року відмовлено повністю у задоволенні позовних вимог.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, у якій останній просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимог задовольнити в повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. 
Апелянт наголошує, що приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції застосував правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі №822/524/18, яка надалі скасована постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року.
Також зазначає, що відзив не отримував, чим порушеного його право на надання відповіді на відзив відповідно до статті 182 Кодексу адміністративного судочинства України.
Посилаючись на такі та інші аргументи, апелянт просить задовольнити апеляційну скаргу.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.10.2025 та від 08.12.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Від Головного управління ПФУ в Черкаській області до суду 17.10.2025 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Також до суду 24.10.2025 надійшов відзив від представника Головного управління ПФУ в Миколаївській області, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги повністю.
Від апелянта до суду 05.11.2025 та 12.11.2025 надійшли додаткові пояснення, які просить врахувати під час розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.
Позивач є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства, що підтверджується актом огляду МСЕК серії 2-18 АВ №175035, виданого 04.11.1997, а також електронним пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 від 16.05.2025.
Відповідно до наказу Управління соціального захисту населення Звенигородської районної державної адміністрації від 18.06.2025 №28-24 «Про звільнення ОСОБА_1 », позивач звільнений з 30.06.2025 у зв`язку з виходом на пенсію відповідно до п. 7 частини першої статті 83 Закону України «Про державну службу».
З довідки Управління соціального захисту населення Звенигородської районної державної адміністрації від 30.06.2025 №960/01-10 вбачається, що стаж державної служби на 30.06.2025 позивача становить 21 рік 05 місяців 15 днів, зокрема станом на 01.05.2016 - 11 років 03 місяці 16 днів.
Крім того, стаж державної служби позивача (21 рік 05 місяців 15 днів) підтверджується даними трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 .
Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою від 01.07.2025 про перехід на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу».
Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області розглянуло за принципом екстериторіальності подану позивачем заяву та 08.07.2025 прийняло рішення №16615/03-16 про відмову в перерахунку пенсії, яким відмовило позивачу в переведенні з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки призначення пенсії по інвалідності Законом №889-VIII не передбачено.
Листом від 10.07.2025 № 2300-0209-8/55126 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області проінформувало позивачу про прийняття рішення Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області.
Не погоджуючись з таким рішенням пенсійного органу та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що Закон №3723-XII передбачав умови виходу державним службовцем на пенсію з інвалідності. Закон № 889-VIII такого права не передбачає, вказуючи на загальне право виходу на пенсію за віком.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ), «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначались Законом № 3723-ХІІ, а з 01.05.2016 - Законом 889-VIII.
Відповідно до п. 2 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» №3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.
Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною першою статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Водночас, за приписами частини дев`ятої статті 37 Закону №3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби. Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч. 10 ст. 37 Закону №3723-XII).
Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч. 12 ст. 37 Закону №3723-XII).
Колегія суддів встановила, що відповідно до записів в трудовій книжці серії НОМЕР_2 позивач працював на різних посадах, які відносяться до державної служби (понад 20 років), у тому числі станом на 01.05.2016 стаж його державної служби складав понад 10 років.
Оскільки ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 19 років, перед зверненням за призначенням пенсії працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців, колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі статтею 37 Закону №3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної по Закону №1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону №3723-XII.
Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції, що висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у зразковій справі №822/524/18.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанова Верховного Суду.
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення відповідача від 08.07.2025 №16615/03-16 про відмову у переході з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» є протиправним та підлягає скасуванню.
Водночас колегія суддів зазначає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови в призначенні, нарахуванні та виплаті пенсії з інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу», оскільки за результатом вчинення відповідачем певних дій, останнім прийнято оскаржуване рішення від 08.07.2025 №16615/03-16, яке порушує права позивача на соціальний захист.
Виходячи із зазначеного, належним способом захисту прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 08.07.2025 №16615/03-16 про відмову у здійсненні переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію по інвалідності державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993.
Щодо вимоги про нарахування та виплату пенсії у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №965/02-30 від 30.06.2025 та №966/02-30 від 30.06.2025, виданих Управлінням соціального захисту населення Звенигородської районної військової адміністрації Черкаської області, колегія суддів зазначає наступне.
Форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу», затверджені Постановою від 17.01.2017 № 1-3 Правління пенсійного фонду України (далі - Постанова №1-3).
Такими довідками є: про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.
З матеріалів справи вбачається, що додані до заяви позивача довідки складені відповідно до вказаної постанови та відповідають затвердженій формі (а.с.17-18).
Статтею 44 Закону №1058-VI визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1).
Відповідно до абз.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб.
Згідно з п.4.1 Порядку №22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Абзаци перший-другий п.1.9 Порядку №22-1 встановлюють, що призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
Абзацом п`ятим вказаного пункту визначено, якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон). Відповідно до п.1.10 Порядку №22-1 особам, які одержують пенсію, призначену органами Пенсійного фонду за іншими законами, або допомогу, призначену органами соціального захисту населення, пенсія призначається з дати виникнення права на неї з урахуванням пункту 1.9 цього розділу.
Враховуючи, що позивач отримував пенсію по інвалідності ІІ групи, призначену за нормами Закону №1058-IV, продовжував працювати на посаді державної служби, має стаж державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, понад 10 років та має право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, для належного захисту порушених прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області перевести ОСОБА_1 з 01.07.2025 з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» та здійснити нарахування та виплату такої пенсії у розмірі 60% заробітної плати, зазначеної в довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №965/02-30 та №966/02-30 від 30.06.2025, виданих Управлінням соціального захисту населення Звенигородської районної військової адміністрації Черкаської області.
Велика Палата Верховного Суду, розглянувши зразкову справу № 822/524/18 (рішення від 13 лютого 2019 року) також дійшла висновку про те, що «для належного захисту порушених прав позивача слід зобов`язати відповідача призначити і здійснити нарахування й виплату пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідці».
Відтак рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Крім того, колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта про те, що останній не отримував відзив на позовну заяву та був позбавлений можливості реалізувати своє право на подачу відповіді на відзив, що передбачено статтею 182 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи із такого.
В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт отримання позивачем відзиву Головного управління ПФУ в Миколаївській області та Головного управління ПФУ в Черкаській області. 
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
Представниками відповідача та третьої особи до суду не надано доказів направлення копії відзиву на адресу позивача. Доступ до системи «Електронний суд» в ОСОБА_1 станом на 03.09.2025 та 08.09.2025 був відсутній.
Виходячи із зазначеного, позивач був позбавлений можливості подати до суду відповідь на відзив та свої заперечення, що свідчить про порушення норм процесуального права.
Згідно статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відсутні підстави для перерозподілу судових витрат у даній справі.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року у справі №580/8577/25 - скасувати та ухвалити нове рішення.
Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 08.07.2025 №16615/03-16 про відмову у здійсненні переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію по інвалідності державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області перевести ОСОБА_1 з 01.07.2025 з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» та здійснити нарахування та виплату такої пенсії у розмірі 60% заробітної плати, зазначеної в довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №965/02-30 та №966/02-30 від 30.06.2025, виданих Управлінням соціального захисту населення Звенигородської районної військової адміністрації Черкаської області.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді І.О.Грибан

О.В. Карпушова