Справа № 169/128/26
Провадження № 2/169/367/26

ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2026 року       селище Турійськ 

Турійський районний суд Волинської області в складі
головуючого Тітівалова Р. К.
з участю:
секретаря судового засідання Веремчук Л. Ю.,
представниці позивача Савчук С. О.,
представниці відповідачки ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

09 лютого 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі – ТОВ «ФК «Ейс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивований тим, що 14 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі – ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 742678763, право вимоги за яким на підставі договорів факторингу 28 листопада 2018 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» (далі – ТОВ «Таліон плюс»), а 05 серпня 2020 року – до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» (далі – ТОВ «ФК «Онлайн фінанс»). 10 липня 2025 року на підставі договору факторингу право вимоги перейшло до ТОВ «ФК «Ейс». Вказуючи, що у зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов кредитного договору у неї виникла заборгованість в розмірі 41354,54 гривень, позивач просив стягнути з відповідачки суму заборгованості та судові витрати.
03 березня 2026 відповідачка подала до суду клопотання про зменшення розміру неустойки враховуючи її сімейний та фінансовий стан (а. с. 115-116).
06 березня 2026 року представниця відповідачки адвокат Колєснік Н. В. подала відзив на позов, який ухвалою суду від 17 березня 2026 року залишений без розгляду (а. с. 177-179). 
У судовому засіданні представниця позивача позов підтримала з викладених у ньому підстав та просила його задовольнити.
Представниця відповідачки у судовому засіданні позов не визнала, не заперечувала факту укладення кредитного договору та отримання відповідачкою кредитних коштів в сумі 7150 гривень. Вказуючи, що позивач не набув у встановленому законом порядку право вимоги до відповідачки, додаткові угоди до кредитного договору не підписані відповідачкою, проценти за користування кредитними коштами нараховані поза 90-денним строком дії договору, просила відмовити в задоволенні позову.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася.
Заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. 
Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Судом встановлено, що 14 лютого 2021 року ОСОБА_2 уклала із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договір № 742678763 (далі – Договір, кредитний договір), відповідно до умов якого отримала кредит в розмірі 7150 гривень на умовах строковості, зворотності, платності та взяла на себе зобов`язання повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором (а. с. 13-15).
Пунктами 1.2, 1.4.1 Договору передбачено, що кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником зі сплатою відсотків за дисконтною процентною ставкою, яка нараховується на період строку, визначеного пунктом 1.2 Договору, у розмірі 0,5% в день.
Відповідно до пункту 1.4.2 Договору за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах пункту 1.3 Договору, з наступного дня після закінчення вказаного у пункті 1.2 Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 1,66% в день від суми кредиту за кожний день користування ним. У разі сукупного продовження Дисконтного періоду на строк, що дорівнює чи більше 31 та 46 днів від дати закінчення вказаного в пункті 1.2 Договору строку, позичальнику може бути надано додаткову знижку від Індивідуальної процентної ставки.
У випадку користування кредитом понад строк, встановлений пунктом 1.2 договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,7% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом Дисконтного періоду.
Пунктом 1.9 Договору передбачено, що попередній розрахунок сукупної вартості кредиту за Дисконтною процентною ставкою та Термін платежу згідно строку передбаченого в пункті 1.2 Договору, наведено у Паспорті споживчого кредиту, що є невід`ємним додатком до цього договору, та у Графіку розрахунків наведеному в Додатку №1 до Договору. 
За змістом пункту 4.1 Договору невід`ємною його частиною є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей договір відповідачка підтвердила, що ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»: www.moneyveo.ua. 
Кредитний договір підписаний відповідачкою електронним цифровим підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора MNV6E9F5, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки НОМЕР_1 , про що свідчить пункт 5 Договору.
На виконання умов Договору від 14 лютого 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало кошти в сумі 7150 гривень на банківську картку відповідачки № НОМЕР_2 (а. с. 30).
Згідно з графіком розрахунків термін платежу – 16 березня 2021 року (дата закінчення 30-денного дисконтного періоду).
З матеріалів справи видно, що сторони неодноразово укладали додаткові угоди до Договору № 742678763 від 14 лютого 2021 року:
02 березня 2021 року – сума кредиту збільшена на 2550 гривень і становить 9700 гривень;
05 березня 2021 року – сума кредиту збільшена на 300 гривень і становить 10000 гривень;
15 березня 2021 року – сума кредиту збільшена на 350 гривень і становить 10350 гривень;
26 березня 2021 року – сума кредиту збільшена на 500 гривень і становить 10849 гривень 06 копійок.
Також сторони домовилися викласти Графік розрахунків (Додаток №1 до Договору) в новій редакції (Додаток №1 до Додаткової угоди) та відобразити у Графіку розрахунків єдиний порядок сплати непогашеної суми кредиту, збільшеної на суму, що зазначена в пункті 1 Додаткової угоди.
Пунктом 3 Додаткової угоди передбачено, що усі інші умови Договору, не змінені цією Додатковою угодою, залишаються чинними і сторони підтверджують зобов`язання щодо їх виконання. 
Усі додаткові угоди від 02, 05, 15 та 26 березня 2021 року укладені відповідачкою в особистому кабінеті відповідачки за її ініціативою і є невід`ємними частинами кредитного договору № 742678763 від 14 лютого 2021 року (а. с. 16-19).
На виконання умов Додаткових угод ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало кошти в сумі 2550, 350, 500 гривень на банківську картку відповідачки № НОМЕР_2 та 300 гривень на банківську картку № НОМЕР_3 (а. с. 27-32).
Відповідно до повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 02 березня 2026 року банківські картки № НОМЕР_4 (IBAN НОМЕР_5 ) та № НОМЕР_6 (IBAN НОМЕР_7 ) емітовані на ім`я відповідачки ОСОБА_2 (а. с. 163).
Із виписки по картковому рахунку № НОМЕР_4 видно, що 14 лютого 2021 року було зараховано 7150 гривень, 02 березня 2021 року – 2550 гривень, 15 березня 2021 року – 350 гривень, та 26 березня 2021 року – 500 гривень (а. с. 164-166).
300 гривень 05 березня 2021 року зараховані на іншу картку відповідачки – № НОМЕР_6 (а. с. 31 на звороті).
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», надавши відповідачці кредит, свої зобов`язання за Договором виконало, цей договір є укладеним відповідно до вимог статей 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. 
Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 (провадження № 61-9071ск20).
З розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» станом на 18 травня 2021 року, видно, що заборгованість ОСОБА_2 за Договором становить 27131,33 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту – 10849,06 гривень, заборгованість за процентами – 16531,8 гривень (а. с. 78-79).
Проте, повністю з таким розрахунком погодитися не можна.
З розрахунку заборгованості первісного кредитора видно, що відповідачка першу оплату на суму 1442 гривні зробила 17 березня 2021 року, тобто після закінчення дисконтного періоду (16 березня 2021 року), у зв`язку з чим дисконтний період відповідно до пункту 1.3 Договору не продовжився.
Наведені обставини представниця позивача визнала в судовому засіданні.
Таким чином проценти за користування кредитними коштами за дисконтний період слід нараховувати відповідно до пункту 1.4.3 Договору у розмірі 1.7 % за кожен день протягом 30 днів.
За змістом пунктів 1.7, 1.7.1, 1.7.2 Договору з наступного дня після закінчення дисконтного періоду, але не більше ніж на 90 днів, проценти за користування кредитними коштами нараховуються в розмірі 2.3 % за кожен день.
Отже, розмір процентів за користування кредитом за період з 14 лютого 2021 року до 18 травня 2021 року (дата закінчення нарахування процентів первісним кредитором) з урахуванням умов Договору, дат зміни розміру тіла кредиту, процентної ставки та здійснених відповідачкою оплат (17 березня 2021 року – 1441.06 грн, 18 квітня 2021 року – 20 грн, 26 квітня 2021 року – 5 грн (а. с. 78)) має становити 18628.13 гривень:
7150 грн * 1.7 % * 16 дн. = 1944.80 грн;
9700 грн * 1.7 % * 3 дн. = 494.70 грн;
10000 грн * 1.7 % * 10 дн. = 1700 грн;
10849.06 грн * 1.7 % * 1 дн. = 184.43 грн;
10849.06 грн * 2.3 % * 63 дн. = 15720.26 грн.
1944.80 грн + 494.70 грн + 1700 грн + 184.43 грн + 15720.26 грн = 20044.19 грн.
20044.19 грн - 1441.06 грн - 20 грн - 5 грн = 18628.13 грн.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
З огляду на те, що розрахована судом сума процентів перевищує ту, яка зазначена в розрахунку заборгованості, сформованому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» станом на 18 травня 2021 року, то виходячи з принципу диспозитивності цивільного процесу, суд бере до уваги суму процентів розраховану первісним кредитором у розмірі 16531,80 гривень.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
У частині першій статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
Відступлення права вимоги по суті – це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
З матеріалів справи видно, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладений договір факторингу № 28/1118-01 (а. с. 43-48).
Відповідно до пункту 2.1 вказаного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити ТОВ «Таліон плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених цим договором.
Пунктом 4.1 договору передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку.
Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним Реєстром прав вимоги.
Відповідно до додаткових угод строк дії договору факторингу № 28/1118-01 узгоджений сторонами до 01 січня 2024 року (а. с. 49-55).
Відповідачка ОСОБА_2 є в Реєстрі прав вимоги № 134 від 18 травня 2021 року і загальна сума її зобов`язань за кредитним договором № 742678763 становить 27380,86 гривень (а. с. 56-57).
05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон плюс», до якого перейшло право вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладений договір факторингу № 05/0820-01 (а. с. 59-63).
Відповідно до пункту 2.1 вказаного договору ТОВ «Таліон плюс» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон плюс» за плату на умовах, визначених цим договором.
Пунктом 4.1 договору передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку.
Строк дії договору факторингу № 05/0820-01 до 30 грудня 2024 року включно (а. с. 64).
Відповідачка ОСОБА_2 є в Реєстрі прав вимоги № 10 від 31 липня 2023 року і загальна сума її зобов`язань за кредитним договором № 74267863 від 14 лютого 2021 року становить 41354,54 гривень.
10 липня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладений договір факторингу № 10/07/25-Е (а. с. 66-71).
Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору ТОВ «ФК «Ейс» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» за плату, а ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступити ТОВ «ФК «Ейс» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (процент за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «ФК «Онлайн фінанс».
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги дор боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком №1 та є невід`ємною частиною цього договору.
Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває відповідні права вимоги (пункт 1.2 договору).
Уповноважені представники ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» підписали акт прийому-передачі Реєстру боржників 10 липня 2025 року (а. с. 76).
Відповідачка ОСОБА_2 є в Реєстрі боржників № 10/07/25-Е від 10 липня 2025 року і загальна сума її зобов`язань за кредитним договором № 742678763 від 14 лютого 2021 року становить 41354,54 (а. с. 72-73).
Аналіз наведених вище норм матеріального права та обставин справи в їх сукупності дає достатні підстави для висновку, що внаслідок послідовного укладення договорів факторингу права вимоги за кредитним договором № 742678763 від 14 лютого 2021 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 , перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «ФК «Ейс» – позивача у цій справі.
Такі ж висновки щодо переходу й набуття права вимоги за договорами факторингу викладені в постанові Верховного Суду від 07 січня 2026 року у справі № 727/2790/25 (провадження № 61-13862св25) за позовом ТОВ «ФК «Ейс».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
У цій справі кредитний договір, укладений між відповідачкою та первісним кредитором, договори факторингу та додаткові угоди до них, укладені між первісним кредитором, ТОВ «Таліон плюс», ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» в установленому законом порядку недійсними не визнані, у зв`язку з чим у розглядуваному випадку відповідно до положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів.
З наданого позивачем розрахунку, сформованого ТОВ «Таліон плюс», видно, що станом на 13 липня 2021 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором № 742678763 від 14 лютого 2021 року становить 41354,54 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу складає 10849,06 гривень, заборгованість за відсотками – 30505,48 гривень (а. с. 78-81).
Проте, такий розрахунок процентів суперечить умовам Договору та встановленим у цій справі обставинам.
Загальний строк дії Договору становить 120 днів (30 дисконтного періоду та 90 днів на підставі пункту 1.7.1 Договору).
Розрахунок процентів за 93 дні станом на 18 травня 2021 року наведений вище у цьому рішенні.
До ТОВ «Таліон плюс» перейшли усі права й обов`язки первісного кредитора за кредитним договором, у тому числі й щодо нарахування процентів за користування кредитними коштами (пункт 2.2 договору факторингу № 28/1118-01).
Таким чином ТОВ «Таліон плюс» належало право на нарахування процентів за 27 днів у розмірі 2.3 % за кожен день, що становить 6737.25 гривень (10849.06 грн * 2.3 % * 27 дн. = 6737.25 грн).
ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс», як нові кредитори, нарахування процентів за користування кредитними коштами не здійснювали.
З огляду на вказане, загальний розмір процентів за користування кредитом становить 23269.05 гривень (16531.80 грн + 6737.25 грн = 23269.05 грн).
Посилання представниці позивача на те, що нараховані поза строком Договору проценти в розумінні пункту 4.3 Договору є процентами за користування грошовими коштами на підставі частини другої статті 625 ЦК України, суд до уваги не бере у зв`язку з тим, що позивач не пред`являв до відповідачки позовні вимоги про стягнення процентів за порушення грошового зобов`язання відповідно до положень зазначеної норми матеріального права.
Клопотання відповідачки про зменшення неустойки на підставі статті 551 ЦК України є безпідставним і до задоволення не підлягає, з огляду на те, що позивач не заявляв вимоги про стягнення з відповідачки неустойки.
Твердження представниці відповідачки про те, що позивач не набув права вимоги до відповідачки суперечать правовому висновку Верховного Суду у постанові від 07 січня 2026 року у справі № 727/2790/25 (провадження № 61-13862св25) за позовом ТОВ «ФК «Ейс» та спростовуються матеріалами цієї справи.
Доводи представниці відповідачки про те, що відповідачка відповідно до додаткової угоди від 05 березня 2021 року не отримувала 300 гривень, є необґрунтованими і спростовуються випискою по картковому рахунку відповідачки № НОМЕР_6 (а. с. 167). 
Покликання представниці відповідачки на те, що відповідачка не укладала з первісним кредитором додаткових угод не можна визнати обґрунтованими, оскільки без активних дій відповідачки ОСОБА_2 в особистому кабінеті позичальника збільшення суми кредиту було б неможливим.
Окрім того, збільшення кредиту, надходження додаткових кредитних коштів відповідно до додаткових угод на банківські рахунки відповідачки та користування цими коштами останньою підтверджуються виписками про рух коштів по рахунках.
За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, та відповідно до зазначених норм матеріального права суд дійшов висновку про наявність у розглядуваному випадку передбачених законом підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором, оскільки остання порушила його умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобов`язань, а саме – в простроченні платежів згідно з умовами договору та неповерненні кредитних коштів.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 гривень позивач надав копію Договору про надання правової допомоги № 20/08/25-01від 20 серпня 2025 року, додаткова угода № 25771233515 до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року, протокол погодження вартості послуг до Договору надання правової допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року, ордер на надання правничої допомоги серії АІ №2004315 від 20 серпня 2025 року та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 7073/10 від 19 жовтня 2018 року (а. с. 82-85, 87 на звороті, 88).
Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. 
Відповідачка та її представниця відповідно до положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявляла, співмірності цих витрат наданим позивачу адвокатом послугам не спростовувала. 
Таким чином, з урахуванням того, що позов задоволений частково (82.50 %), з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 2196.48 гривень (2622,40 грн * 82.50 % = 2196.48 грн) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі (7000 грн * 82.50 % = 5775 грн). 
На підставі викладеного, статей 526, 530, 549, 610, 612, 629, 634, 1054 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 137, 141, 263, 264, 265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 742678763 від 14 лютого 2021 року в розмірі 34118 (тридцять чотири тисячі сто вісімнадцять) гривень 11 (одинадцять) копійок, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 10849 (десять тисяч вісімсот сорок дев`ять) гривень 06 (шість) копійок, заборгованість за відсотками – 23269 (двадцять три тисячі двісті шістдесят дев`ять) гривень 05 (п`ять) копійок.
У решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судовий збір у розмірі 2196 (дві тисячі сто дев`яносто шість) гривень 48 (сорок вісім) копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5775 (п`ять тисяч сімсот сімдесят п`ять) гривень.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», адреса місця знаходження: вулиця Юрія Поправки, 6, кабінет 13, місто Київ, код ЄДРПОУ 42986956.
Представниця позивача: Сахарова Ольга Ігорівна, адреса місця знаходження: вулиця Юрія Поправки, 6, кабінет 13, місто Київ.
Відповідачка: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 .
Представниця відповідачки: ОСОБА_1 , адреса місця знаходження: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 .

Головуючий 

Повне рішення складене 08 травня 2026 року.