Справа №442/4444/26 
Провадження №2-а/442/80/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого – судді Крамар О.В..
з участю секретаря Малик О.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -
встановив:
ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним вище позовом, в якому просить: поновити строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення; визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 09.09.2025.
Позов обґрунтовує тим, що 09 вересня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову, якою його ( ОСОБА_1 ), визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000 грн.
28.04.2026 за даною постановою відкрито виконавче провадження №80851093 про стягнення з ОСОБА_1 в користь держави 34000 грн штрафу.
Про винесення даної постанови він дізнався 02.06.2026, після звернення до виконавчої служби з метою з`ясування причин арешту рахунків, де йому вручили копії протоколу від 04.09.2025 та постанови про вчинення адміністративного правопорушення від 09.09.2025.
З даною постановою не погоджується та вказує на те, що 26.07.2025 він, отримав наказ №171/к начальника ДЕПО Сергія Ваколюка від 18.07.2025. Згідно з вказаним наказом на підставі розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.07.2025 №9302 за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 він повинен був прибути 21.07.2025 о 10:00 до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Однак, відповідно до трекінгу відправлень АТ «Укрпошта», лист із трек-кодом «7905202683329» було прийнято у відділення AT «Укрпошта» лише 22.07.2025, що підтверджується відповідним скриншотом із сайту AT «Укрпошта». Сам же лист, він отримав лише 26.07.2025, що унеможливило прибуття 21.07.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після отримання зазначеного листа він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де йому повідомили, що прийом громадян здійснюється лише за умови попереднього запису через електронну чергу.
Через деякий час у додатку Резерв+ він виявив, що перебуває у розшуку. З метою з`ясування причин розшуку та отримання пояснень він 04.09.2025 повторно звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із документами. Під час консультацій з працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 він пояснив, що лише 26.07.2025 отримав листа, в якому зазначено про зобов`язання прибути 21.07.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Представники ІНФОРМАЦІЯ_2 склали на нього протокол про адміністративне правопорушення від 04.09.2025 і роз`яснили, що розгляд його справи буде відбуватися 09.09.2025, однак, постанову про накладення штрафу не будуть виносити, оскільки наявна помилка з боку представників ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З того часу він не отримував жодних повідомлень від ІНФОРМАЦІЯ_2 .
28.04.2026 Дрогобицьким відділом державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління юстиції України відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 про адміністративне правопорушення від 09.09.2025.
27.05.2026 державним виконавцем винесено постанову про арешт усіх банківських рахунків, на які позивач отримував заробітну плату та допомогу на дочку у зв`язку із втратою годувальника (дружини, що підтверджується довідкою Управління обслуговування громадян Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 11.06.2024 та свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 ).
Вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 09.09.2025 є незаконною та протиправною та підлягає скасуванню, оскільки винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, а також без наявності достатніх, належних і допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували наявність у його діях складу адміністративного правопорушення.
Ухвалою від 11 червня 2026 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов.
Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Згідност. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
26.06.2026 позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити.
26.06.2026 представник позивача подав відзив на позовну заяву. У задоволенні позову просить відмовити.
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи зазначені обставини, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до п.п. 1, 3, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Нормами КУпАП регламентовано, що відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. 
Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України). 
Як визначено ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. 
Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів. Відповідно до статті 2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України "Про оборону України", цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти. Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. 
Відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію передбачена у ст. 210-1 КУпАП. 
Як встановлено судом, постановою № б/н від 09.09.2025 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 у Львівській області ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн.
Оскаржувана Постанова була винесена у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не з`явився на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 о «10:00» год. 21.07.2025 по повістці надісланій йому засобами поштового зв`язку.
Відповідно до трекінгу відправлень АТ «Укрпошта», лист із трек-кодом «7905202683329» прийнято у відділення AT «Укрпошта» 22.07.2025, що підтверджується відповідним скриншотом із сайту AT «Укрпошта», а лист, позивач отримав лише 26.07.2025, що унеможливило прибуття 21.07.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За загальним правилом частини 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
У даному ж випадку спеціальною є інша правова норма частина 2 ст. 77 КАС України, а тому саме вона підлягає застосуванню. Нею визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. 
Ця норма права по своїй юридичній природі повністю кореспондується та доповнює загальний принцип, визначений статтею 63 Конституції України, котрий декларує відсутність обов`язку в особи доводити свою невинуватість у правопорушенні та стверджує про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Цим принципом повинен керуватись працівник ІНФОРМАЦІЯ_2 , коли розглядає справу про адміністративне правопорушення за результатами, якої приходить до переконання про винуватість особи. 
На думку суду, цілком логічно та ґрунтується на нормах права, те, що у випадку якщо рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 буде оскаржено, то обов`язок довести його правомірність лежить саме на останньому, оскільки в протилежному випадку на особу котру визнано винним у вчиненні правопорушення фактично буде покладено обов`язок доводи свою невинуватість, що суперечить вказаній вище статті Конституції України. 
Однак, жодного доказу на підтвердження порушення позивачем ОСОБА_1 вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» за обставин, що викладених в оскаржуваній постанові представником відповідача до суду не надано. Водночас в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, зокрема, які свідчили б про вчинення адміністративного правопорушення.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. (Постанова Верховного суду від 30 травня 2018 року у справі №175/1982/16-а (2а/175/10/16).
Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 17.07.2019 (справа №295/3099/17) вказує, про обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови.
Сама по собі постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про скоєння адміністративного правопорушення. За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
Підсумовуючи вище викладене суд приходить до висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. Згідно статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З огляду на викладене оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі закриттю.
Керуючись ст.ст. 6, 10, 19, 90, 241-246, 286 КАС України, суд 
у х в а л и в :
Позов задоволити.
Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення № б/н від 09.09.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постанову № б/н від 09.09.2025 винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штраф у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень – скасувати.
Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадженням закрити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а у випадку відкладення складення рішення у повному обсязі чи його прийняття у письмовому провадженні – в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя         О.В. Крамар