ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
06.07.2026	Справа № 910/11350/25	

Господарський суд міста Києва у складі судді Капцової Т.П., за участю секретаря судового засідання Баринової О.І., розглянувши за правилами загального позовного провадження справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Клініко-діагностичний центр «Фармбіотест» (вул.Тарасівська, буд.19Б, м.Київ, 01033; ідентифікаційний код 38337729)
до Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (вул.Житня, буд.14, будівля 1, м.Москва, Російська Федерація, 119991)
про стягнення 21 806 709,00 грн, що еквівалентно 745 528,51 дол. США

За участі представників:
позивача: не з`явився;
відповідача: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Клініко-діагностичний центр «Фармбіотест» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про стягнення 20 720 187,00 грн, що еквівалентно 708 263,81 дол. США.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що внаслідок неодноразових ракетних, авіаційних та артилерійських влучань, в результаті яких неодноразово виникали пожежі різного ступеня тяжкості, було повністю знищено включно з лабораторним обладнанням належний позивачу об`єкт нерухомого майна за адресою: вул.Почаївська, буд.9, м.Рубіжне, Сєвєродонецький р-н, Луганська обл. Ринкова вартість залишеного у вищевказаному приміщенні лабораторного обладнання позивача згідно з висновками експертів склала 20 720 187,00 грн, які позивач і просить стягнути з відповідача.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2025 позовну заяву було залишено без руху, встановлено позивачу строк і спосіб усунення недоліків.
17.09.2025 від позивача надійшла заява про усунення недоліків, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 21 806 709,00 грн, що еквівалентно 745 528,51 дол. США, розглянувши яку суд вважає за можливе відкрити провадження у справі.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.04.2026, зобов`язано позивача в строк до 20.10.2025 (включно) надати суду переклад позовної заяви з доданими до неї документами, ухвали Господарського суду міста Києва про відкриття провадження у справі № 910/11350/25 від 18.09.2025 на російську мову, з нотаріальним засвідченням його вірності, у двох примірниках, ухвалено звернутись до Центрального Органу Російської Федерації - Міністерства юстиції Російської Федерації через Посольство Російської Федерації в Словацькій Республіці із проханням про вручення судових документів (позовної заяви з доданими до неї документами та ухвали суду про відкриття провадження в цій справі від 18.09.2025) із нотаріально засвідченими перекладами на російську мову відповідачу – Російській Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації, встановлено сторонам строки для подання ними відповідних заяв по суті справи, та зупинено провадження у справі до виконання судового доручення про вручення судових документів чи отримання повідомлення про неможливість його виконання.
17.10.2025 від позивача надійшли два примірники позовної заяви з доданими до неї документами та ухвали Господарського суду міста Києва про відкриття провадження у справі № 910/11350/25 від 18.09.2025 із перекладом на російську мову, з нотаріальним засвідченням їх вірності.
Листом № 910/11350/25/6195/25 від 20.10.2025 судом було направлено до Посольства Російської Федерації в Словацькій Республіці прохання про вручення судових документів Міністерству юстиції Російської Федерації для подальшого вручення судових документів відповідачу.
07.01.2026 до суду повернулось поштове відправлення, адресоване Посольству Російської Федерації в Словацькій Республіці, яке відповідно до повідомлення оператора поштового зв`язку не було затребуване адресатом.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2026 було поновлено провадження у справі.
У підготовче засідання 16.04.2026 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився.
У підготовчому засіданні 16.04.2026 суд ухвалив відкласти підготовче засідання на 21.05.2026.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2026 відповідача було повідомлено про те, що підготовче засідання призначено на 21.05.2026.
15.05.2026 та 20.05.2026 від позивача надійшли клопотання про долучення до матеріалів справи доказів разом із клопотанням про поновлення строку їх подання, яке обґрунтовано тим, що докази перебували у розпорядженні експертної установи у зв`язку із проведенням експертного дослідження, що унеможливлювало їх подання разом із позовною заявою.
У підготовче засідання 21.05.2026 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився.
У підготовчому засіданні 21.05.2026 судом було визнано поважними причини пропуску строку подання доказів та долучено подані позивачем докази до матеріалів справи, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.07.2026.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2026 відповідача було повідомлено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 06.07.2026.
18.06.2026 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивовано направленням представника позивача у службове відрядження.
У судове засідання 06.07.2026 представники сторін не з`явились. 
Судом було повідомлено відповідача про розгляд цієї справи шляхом публікації оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Позивач про дату, час і місце судового засідання був повідомлений під розписку.
Розглянувши клопотання позивача про відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки явка представників сторін обов`язковою судом не визнавалась і неявка позивача не перешкоджає розгляду справи. При цьому суд не може визнати поважними причини неявки представника позивача, оскільки про відрядження адвоката Гончарової Я.А. у службове відрядження позивач мав був обізнаний з 17.06.2026, тобто з дати видання відповідного наказу, а судове засідання у цій справі призначено на 06.07.2026, що свідчить про те, що позивач мав достатньо часу для залучення іншого представника.
За приписом частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Клініко-діагностичний центр «Фармбіотест» (ідентифікаційний код 38337729) є юридичною особою, зареєстрованою за законодавством України, основним видом економічної діяльності якого є діяльність лікарняних закладів (код КВЕД 86.10).
На підставі рішення Міністерства охорони здоров`я України № 10 від 15.01.2015 позивачу 17.02.2015 видано ліцензію на здійснення медичної практики № 638042, у якій місцезнаходження позивача визначено за адресою: Луганська обл., м.Рубіжне, вул.Орджонікідзе, буд.9.
Розпорядженням виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області № 36 від 15.02.2016 було затверджено перелік перейменованих вулиць, згідно з яким вулиця Орджонікідзе після перейменування мала назву Почаївська.
За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 437897181 від 01.08.2025) за адресою: Луганська обл., Сєвєродонецький р., м.Рубіжне, вул.Почаївська, буд.9 розташовано об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 184978144125), 91/100 часток якого належать позивачу, а саме:
- 4/100 (чотири сотих) часток об`єкта нерухомого майна, що складаються із приміщення І поверху будівлі терапевтичного корпусу з клініко-діагностичним центром, літера Б1-3, б2-б7, Пд3, п4 загальною площею 164,4 кв.м, а саме: кімнати №№ 16-18, 21-24, 42-44 площею 116,8 кв.м та частка приміщень загального користування № 1 (0,5 кв.м) № 2 (13,0 кв.м), № 4 (0,2 кв.м), № 5 (0,3 кв.м) № 52 (33,6 кв.м) площею 47,6 кв.м;
- 1/100 (одна сота) частка об`єкта нерухомого майна, що складається із нежитлового приміщення № 23 у будівлі літ. «Б», площею 21,6 кв.м; 
- 63/100 (шістдесят три сотих) часток об`єкта нерухомого майна загальною площею 3326,6 кв.м, у складі: будівля головного корпусу, літ. А, а площею 2521,5 кв.м, частина будівлі терапевтичного корпусу, літ. Б,б площею 538,6 кв.м, у тому числі: в підвалі (пд) - приміщення № 1 загальною площею 193,9 кв.м, на першому поверсі - кімнати №№ 12-22 загальною площею 344,7 кв.м., будівля моргу літ. В площею 96,7 кв.м., частина будівлі господарчого корпусу, літ. Г, г, г1, г2, г3 загальною площею 169,8 кв.м, у тому числі приміщення № 2 площею 34,6 кв.м приміщення № 3 площею 7,6 кв.м, приміщення № 4 площею 127,6 кв.м; 
- 23/100 (двадцять три сотих) часток об`єкта нерухомого майна загальною площею 1215,1 кв.м у складі: приміщення будівлі терапевтичного корпусу літ. Б, б, загальною площею 1106,1 кв.м. у тому числі: на 1 - му поверсі - кімнати №№ 9, 10, 49, 50 загальною площею 30,7 кв.м, на 2-му поверсі-кімнати №№ 1-39 загальною площею 528,9 кв.м., на 3-му поверсі-кімнати №№1-39 загальною площею 546,5 кв.м, приміщення будівлі господарського корпусу літ. Г, г, г1, г2, загальною площею 109,0 кв.м, у тому числі в приміщенні № 1 кімнати №№ 1-4, в приміщенні № 2 кімнати №№ 1-4, 6.
Вказаний об`єкт нерухомого майна розташовано на земельній ділянці з кадастровим номером 4412500000:12:003:0122 площею 2,2112 г, що належить до категорії земель житлової та громадської забудови із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель закладів охорони здоров`я та соціальної допомоги. Позивач є орендарем цієї земельної ділянки на підставі договору оренди землі № 20/17 від 22.09.2017, укладеного ним з Рубіжанською міською радою Луганської області.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, який затверджено Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан.
Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786, було затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до якого територія Рубіжанської міської територіальної громади у період з 24.02.2022 до 13.05.2022 була в зоні активних бойових дій, а з 13.05.2022 є тимчасово окупованою Російською Федерацією.
Позивач зазначає, що із початком збройної агресії Російської Федерації він був вимушений призупинити діяльність, водночас в умовах постійних обстрілів агломерації міст Лисичанськ-Сєвєродонецьк-Рубіжне демонтувати та евакуювати виробниче обладнання не мав можливості.
Після припинення активних бойових дій представник позивача відвідав вищенаведений об`єкт нерухомого майна та зафіксував пошкодження.
Голосіївським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві 22.07.2022 зареєстровано кримінальне провадження № 12022100010001613 за частиною 1 статті 438 Кримінального кодексу України за фактом знищення активів Товариства з обмеженою відповідальністю «Клініко-діагностичний центр «Фармбіотест», зокрема за адресою: м.Рубіжне, вул.Почаївська, 9, та подальших дій окупаційної влади.
З метою визначення ринкової вартості належного позивачу рухомого майна (обладнання), що залишилося у будівлях за адресою: Луганська обл., м.Рубіжне, вул. Почаївська, буд.9, позивач звернувся до Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України для проведення відповідних експертних досліджень, про що 01.02.2024 було укладено договір № 103-130.
На виконання цього договору судовими експертами Сумського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України Гаврилюком Р.В. та Черножуковим К.І. були складені висновки за результатами проведення комісійного експертного товарознавчого дослідження, згідно з якими:
1) ринкова вартість станом на 01.03.2022 аналогічного до ненаданого на дослідження Аналізатора інтегрованого біохімічного марки Siemens, модель DIMENSION EXL 200, придбаного у лютому 2021 року новим, без пошкоджень, на досліджувану дату перебував у справному та придатному для використання стані, складає 2 754 000,00 грн без ПДВ (висновок експертів № 103 від 26.03.2024);
2) ринкова вартість станом на 01.03.2022 аналогічної до ненаданої на дослідження Автоматизованої системи імунологічного аналізу марки Siemens, модель IMMULITE 2000 XPI Immunoassay System M 5415, придбаної у лютому 2021 року новою, без пошкоджень, на досліджувану дату перебувала у справному та придатному для використання стані, складає 2 760 000,00 грн без ПДВ (висновок експертів № 104 від 26.03.2024);
3) ринкова вартість станом на 01.03.2022 аналогічної до ненаданої на дослідження Системи хроматографічної ТМ «Shimadzu» моделі LC-20A, придбаної у листопаді 2018 року новою, без пошкоджень, на досліджувану дату перебувала у справному та придатному для використання стані, складає 678 707,00 грн без ПДВ (висновок експертів № 105 від 17.04.2024);
4) ринкова вартість станом на 01.03.2022 аналогічного до ненаданого на дослідження Масс-спектрометра марки Sciex, модель API 4000 Triple Qual LC/MS/MS, придбаного у червні 2019 року у вживаному стані, без пошкоджень, на досліджувану дату перебував у справному та придатному для використання стані, складає 1 754 563,00 грн без ПДВ (висновок експертів № 106 від 05.04.2024);
5) ринкова вартість станом на 01.03.2022 аналогічного до ненаданого на дослідження Масс-спектрометра марки Sciex, модель API 4000 Qtrap LC/MS/MS, придбаного у травні 2019 року у вживаному стані, без пошкоджень, на досліджувану дату перебував у справному та придатному для використання стані, складає 1 754 563,00 грн без ПДВ (висновок експертів № 107 від 09.04.2024);
6) ринкова вартість станом на 01.03.2022 аналогічного до ненаданого на дослідження Ампліфікатора детектуючого «ДТ-прайм» по ТУ 9443-004-96301278-2010 у модифікації 5М1, придбаного у жовтні 2021 року новим, без пошкоджень, на досліджувану дату перебував у справному та придатному для використання стані, складає 804 334,00 грн без ПДВ (висновок експертів № 108 від 22.03.2024);
7) ринкова вартість станом на 01.03.2022 аналогічного до ненаданого на дослідження Гематологічного аналізатора марки Sysmex, модель Sysmex XS-500i, придбаного у грудні 2021 року новим, без пошкоджень, на досліджувану дату перебував у справному та придатному для використання стані, складає 163 355,00 грн без ПДВ (висновок експертів № 109 від 26.03.2024);
8) ринкова вартість станом на 01.03.2022 аналогічної до ненаданої на дослідження Системи ПЛР у реальному часі марки Bio-Rad, модель CFX96 Touch Real-Time PCR, придбаної у грудні 2020 року новою, без пошкоджень, на досліджувану дату перебувала у справному та придатному для використання стані, складає 895 712,00 грн без ПДВ (висновок експертів № 110 від 05.04.2024);
9) ринкова вартість станом на 01.03.2022 аналогічної до ненаданої на дослідження Автоматичної станції для виділення нуклеінових кислот марки Allsheng, модель AUTO-PURE-96, придбаної у листопаді 2020 року новою, без пошкоджень, на досліджувану дату перебувала у справному та придатному для використання стані, складає 1 122 000,00 грн без ПДВ (висновок експертів № 111 від 11.04.2024);
10) ринкова вартість станом на 01.03.2022 аналогічної до ненаданої на дослідження Системи для ПЛР у реальному часі марки Bio-Rad, модель 1845097-IVD CF96 Dx ORM, 1841000-IDV C1000 Dx Thermal Cycler, придбаної у вересні 2020 року новою, без пошкоджень, на досліджувану дату перебувала у справному та придатному для використання стані, складає 747 067,00 грн без ПДВ (висновок експертів № 112 від 09.04.2024);
11) ринкова вартість станом на 01.03.2022 аналогічної до ненаданої на дослідження Автоматичної станції для виділення нуклеінових кислот марки Allsheng, модель AUTO-PURE-96, придбаної у серпні 2020 року новою, без пошкоджень, на досліджувану дату перебувала у справному та придатному для використання стані, складає 922 733,00 грн без ПДВ (висновок експертів № 113 від 03.04.2024);
12) ринкова вартість станом на 01.03.2022 аналогічної до ненаданої на дослідження Автоматичної станції для виділення нуклеінових кислот марки Allsheng, модель AUTO-PURE-96, придбаної у серпні 2020 року новою, без пошкоджень, на досліджувану дату перебувала у справному та придатному для використання стані, складає 922 733,00 грн без ПДВ (висновок експертів № 114 від 03.04.2024);
13) ринкова вартість станом на 01.03.2022 аналогічного до ненаданого на дослідження Рідинного хроматографа ТМ «Shimadzu» моделі LC-20AXR, придбаного у листопаді 2019 року новим, без пошкоджень, на досліджувану дату перебував у справному та придатному для використання стані, складає 411 831,00 грн без ПДВ (висновок експертів № 115 від 24.04.2024);
14) ринкова вартість станом на 01.03.2022 аналогічного до ненаданого на дослідження Сканера ультразвукового діагностичного марки Samsung Medison, модель HS40, придбаного у липні 2020 року новим, без пошкоджень, на досліджувану дату перебував у справному та придатному для використання стані, складає 1 154 583,00 грн без ПДВ (висновок експертів № 116 від 12.04.2024);
15) ринкова вартість станом на 01.03.2022 аналогічного до ненаданого на дослідження Рідинного хроматографа ТМ «Shimadzu» моделі NEXERA XR (LC-20A XR) з електрохімічним детектором, придбаного у квітні 2019 року новим, без пошкоджень, на досліджувану дату перебував у справному та придатному для використання стані, складає 407 815,00 грн без ПДВ (висновок експертів № 117 від 14.05.2024);
16) ринкова вартість станом на 01.03.2022 аналогічного до ненаданого на дослідження Горизонтального морозильника ультранизкотемпературного ТМ Arctiko A/S моделі ULTF 420 -86/-40C, 368 л з метрологічною калібровкою (код моделі DAI210), придбаного у лютому 2019 року новим, без пошкоджень, на досліджувану дату перебував у справному та придатному для використання стані, складає 206 387,00 грн без ПДВ (висновок експертів № 118 від 15.04.2024);
17) ринкова вартість станом на 01.03.2022 аналогічного до ненаданого на дослідження Рідинного хроматографа ТМ «Shimadzu» моделі NEXERA XR (LC-20A XR) з діодно-матричним та флуориметричним детекторами, придбаного у грудні 2018 року новим, без пошкоджень, на досліджувану дату перебував у справному та придатному для використання стані, складає 407 815,00 грн без ПДВ (висновок експертів № 119 від 03.05.2024);
18) ринкова вартість станом на 01.03.2022 аналогічного до ненаданого на дослідження Турбомолекулярного високовакуумного насоса марки Varian модель TV 902 2009 року випуску, придбаного у листопаді 2018 року у вживаному стані, без пошкоджень, на досліджувану дату перебував у справному та придатному для використання стані, складає 580 000,00 грн без ПДВ (висновок експертів № 120 від 26.03.2024);
19) ринкова вартість станом на 01.03.2022 аналогічного до ненаданого на дослідження Боксу біологічної безпеки ІІ класу ТМ «Esco» моделі AC2-5E1, придбаного у вересні 2018 року новим, без пошкоджень, на досліджувану дату перебував у справному та придатному для використання стані, складає 235 173,00 грн без ПДВ (висновок експертів № 121 від 19.04.2024);
20) ринкова вартість станом на 01.03.2022 аналогічного до ненаданого на дослідження Боксу біологічної безпеки ІІ класу ТМ «Esco» моделі AC2-4А1, придбаного у вересні 2018 року новим, без пошкоджень, на досліджувану дату перебував у справному та придатному для використання стані, складає 211 861,00 грн без ПДВ (висновок експертів № 122 від 22.04.2024);
21) ринкова вартість станом на 01.03.2022 аналогічної до ненаданої на дослідження Системи гель документування марки Bio-Rad, модель Gel Doc XR з джерелом живлення PowerPac Basic Supply, придбаної у вересні 2018 року новою, без пошкоджень, на досліджувану дату перебувала у справному та придатному для використання стані, складає 210 134,00 грн без ПДВ (висновок експертів № 123 від 26.03.2024);
22) ринкова вартість станом на 01.03.2022 аналогічної до ненаданої на дослідження Системи ПЛР у реальному часі марки Bio-Rad, модель CFX96 + C1000, придбаної у вересні 2018 року новою, без пошкоджень, на досліджувану дату перебувала у справному та придатному для використання стані, складає 636 078,00 грн без ПДВ (висновок експертів № 124 від 28.03.2024);
23) ринкова вартість станом на 01.03.2022 аналогічного до ненаданого на дослідження Прилад-лічильника лабораторного ТМ «Wallac Oy», моделі 1420-040 Multilabel HTS Counter (Victor 2V), придбаного у вересні 2018 року новим, без пошкоджень, на досліджувану дату перебував у справному та придатному для використання стані, складає 303 580,00 грн без ПДВ (висновок експертів № 125 від 10.05.2024);
24) ринкова вартість станом на 01.03.2022 аналогічного до ненаданого на дослідження Сканера ультразвукового діагностичного ТМ «Samsung (Medison)» моделі UGEO H60, придбаного у вересні 2015 року новим, без пошкоджень, на досліджувану дату перебував у справному та придатному для використання стані, складає 724 966,00 грн без ПДВ (висновок експертів № 126 від 08.05.2024);
25) ринкова вартість станом на 01.03.2022 аналогічного до ненаданого на дослідження Аналізатора автоматичного біохімічного ТМ «Miura» моделі 200, придбаного у травні 2018 року новим, без пошкоджень, на досліджувану дату перебував у справному та придатному для використання стані, складає 366 726,00 грн без ПДВ (висновок експертів № 127 від 01.05.2024);
26) ринкова вартість станом на 01.03.2022 аналогічного до ненаданого на дослідження Чилера ТМ «Galletti» моделі LCE 122CS, придбаного у листопаді 2014 року новим, без пошкоджень, на досліджувану дату перебував у справному та придатному для використання стані, складає 142 836,00 грн без ПДВ (висновок експертів № 128 від 16.05.2024);
27) ринкова вартість станом на 01.03.2022 аналогічної до ненаданої на дослідження Сушильної шафи DMH типу-комплект, придбаної у липні 2014 року новою, без пошкоджень, на досліджувану дату перебувала у справному та придатному для використання стані, складає 192 544,00 грн без ПДВ (висновок експертів № 129 від 29.04.2024);
28) ринкова вартість станом на 01.03.2022 аналогічного до ненаданого на дослідження Рідинного хроматографа ТМ «Shimadzu» моделі LC-20A, придбаного у листопаді 2019 року новим, без пошкоджень, на досліджувану дату перебував у справному та придатному для використання стані, складає 334 613,00 грн без ПДВ (висновок експертів № 130 від 01.05.2024).
З огляду на вищенаведене, позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь збитки в розмірі 21 806 709,00 грн, що еквівалентно 745 528,51 доларам США, що становить ринкову вартість 28 одиниць рухомого майна, що знаходилось за адресою: вул.Почаївська, буд.9, м.Рубіжне, Сєвєродонецький р-н, Луганська обл., та було знищено внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України).
Частинами 1 та 2 статті 1166 Цивільного кодексу України, яка регулює загальні підстави відповідальності за завдану шкоду, передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
В силу приписів статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Згідно з частиною 1 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини 2 статті 22); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (пункт 1 частини 2 статті 22).
У частині 2 статті 224 Господарського кодексу України (який був чинним на момент завдання позивачу збитків; тут і надалі в редакції, чинній на момент завдання позивачу збитків) під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Згідно з частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
Водночас, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.
Відповідно, вирішуючи спір про відшкодування шкоди, суд повинен встановити наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, яке має містити такі складові, як:
- неправомірність поведінки особи, тобто її невідповідність вимогам, наведеним в актах цивільного законодавства;
- наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права, взагалі будь-яке знецінення блага, що охороняється законом, та її розмір;
- причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, який виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, тобто протиправна поведінка конкретної особи (осіб), на яку покладається відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що необхідно та невідворотно спричинила шкоду;
- вина заподіювача шкоди, як суб`єктивного елемента відповідальності, що полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.
За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.
За загальними правилами розподілу обов`язку доказування кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини 1 та 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).
Тож при зверненні з позовом про відшкодування заподіяної майнової шкоди позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами неправомірність поведінки заподіювача шкоди, наявність шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою.
Водночас, зі змісту частини 2 статті 1166 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Відповідний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 753/7281/15-ц. Тому спростування цієї вини (у тому числі з підстав вини самого позивача в заподіяній шкоді) є процесуальним обов`язком її заподіювача.
Згідно з частиною 2 статті 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є, зокрема, іноземні держави.
Частиною 1 статті 365 Господарського процесуального кодексу України визначено, що іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України.
Між тим частина 1 статті 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлює судовий імунітет, відповідно до якого пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.
Як передбачено частиною 4 статті 79 Закону України «Про міжнародне приватне право», у тих випадках, коли в порушення норм міжнародного права Україні, її майну або представникам в іноземній державі не забезпечується такий же судовий імунітет, який згідно з частинами першою та другою цієї статті забезпечується іноземним державам, їх майну та представникам в Україні, Кабінетом Міністрів України може бути вжито до цієї держави, її майна відповідних заходів, дозволених міжнародним правом, якщо тільки заходів дипломатичного характеру не достатньо для врегулювання наслідків зазначеного порушення норм міжнародного права.
Отже, Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює судовий імунітет щодо іноземної держави за відсутності згоди компетентних органів відповідної держави на залучення її до участі у справі у національному суді іншої держави.
Водночас, з урахуванням положень статті 11 Європейської конвенції про імунітет держав, прийнятій Радою Європи 16 травня 1972 року, та статті 12 Конвенції Організації об`єднаних націй про юрисдикційні імунітети держав та їх власності, прийнятій резолюцією 59/38 Генеральної Асамблеї 02 грудня 2004 року, (яка відображає підставу для обмеження судового імунітету іноземної держави внаслідок завдання фізичної шкоди особі або збитків майну, так званий «деліктний виняток» («tort exсeption») та підлягає застосуванню відповідно до звичаєвого міжнародного права як кодифікований звід звичаєвих норм міжнародного права, оскільки Російська Федерація не ратифікувала Конвенцію ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності (2004), але й не заперечила їй, підписавши конвенцію 01 грудня 2006 року) судовий імунітет Російської Федерації не підлягає застосуванню з огляду на зазначені позивачем у цій справі підстави позовних вимог: завдання збройними силами Російської Федерації шкоди позивачу, що є винятком до судового імунітету держави відповідно до звичаєвого міжнародного права, а підтримання імунітету Російської Федерації є неможливе через порушення нею державного суверенітету України, що не є здійсненням Російською Федерацією своїх суверенних прав, що охороняються судовим імунітетом.
В пункті 4 частини 1 статті 2 Статуту ООН закріплений принцип, згідно з яким всі члени Організації Об`єднаних Націй утримуються у їх міжнародних відносинах від загрози силою чи її застосування як проти територіальної недоторканності чи політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.
Відповідно до частини 1 статті 1 Статуту ООН Організація Об`єднаних Націй переслідує ціль підтримувати міжнародний мир і безпеку і з цією ціллю вживати ефективні колективні заходи для попередження та усунення загрози світу й актів агресії чи інших порушень миру, і проводити мирними засобами, відповідно до принципів справедливості і міжнародного права, залагодження чи вирішення міжнародних спорів чи ситуацій, які можуть призвести до порушення миру.
У постановах від 22.01.2025 у справі № 752/6975/23 та від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19 Верховний Суд зазначив, що на Російську Федерацію не поширюється судовий імунітет, оскільки «вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено в Статуті ООН». Зокрема, Верховний Суд зазначив, що «такими діями рф вийшла за межі своїх суверенних прав, гарантованих статтею 2 Статуту ООН, та грубо порушила гарантоване нормами міжнародного права право власності позивача».
Також суд відзначає, що юрисдикція судів України поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення (частина 3 статті 124 Конституції України). 
Тобто суд виходить із того, що у разі застосування «деліктного винятку» будь-який спір, що виник на її території у фізичної або юридичної особи України, навіть з іноземною країною, зокрема й РФ, може бути розглянутий та вирішений судом України як належним та повноважним судом.
Отже, враховуючи ту обставину, що даний спір стосується відшкодування шкоди, завданої на території України внаслідок повномасштабної військової агресії, іноземна держава-відповідач не користується судовим імунітетом проти розгляду судами України таких судових справ.
Збитки (майнова шкода) - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.
Визначаючи розмір матеріальних збитків, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду (див. висновок щодо оцінки судом розрахунку збитків/шкоди, викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № 926/1904/19, від 30.09.2021 у справі № 922/3928/20).
Згідно зі статтею 1192 Цивільного кодексу України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі; розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до зазначених норм шкода відшкодовується потерпілому, тобто тій особі, якій вона завдана. Такий висновок узгоджується з загальною ознакою цивільно-правової відповідальності, якою є її компенсаторний характер, тому заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані виключно на компенсацію майнових втрат саме потерпілого, тобто відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, від 22.09.2020 у справі № 918/631/19).
У даному випадку розмір збитків визначається позивачем виходячи з ринкової вартості належного йому рухомого майна, яким він втратив можливість володіти, користуватися та розпоряджатися внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, і яке станом на початок останньої фази збройної агресії Російської Федерації проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, знаходилось у належних йому будівлях за адресою: Луганська обл., Сєвєродонецький р., м.Рубіжне, вул.Почаївська, буд.9.
Суд враховує, що наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786, було затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до якого територія Рубіжанської міської територіальної громади у період з 24.02.2022 до 13.05.2022 була в зоні активних бойових дій, а з 13.05.2022 є тимчасово окупованою Російською Федерацією.
Як встановлено судом, Голосіївським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві 22.07.2022 зареєстровано кримінальне провадження № 12022100010001613 за частиною 1 статті 438 Кримінального кодексу України за фактом знищення активів Товариства з обмеженою відповідальністю «Клініко-діагностичний центр «Фармбіотест», зокрема за адресою: м.Рубіжне, вул.Почаївська, 9, та подальших дій окупаційної влади.
За встановленими обставинами справи, за адресою: Луганська обл., Сєвєродонецький р., м.Рубіжне, вул.Почаївська, буд.9 було розташовано лікарняний заклад, у якому позивач здійснював господарську діяльність щонайменше з 04.11.2013, коли набув у власність 23/100 часток об`єкта нерухомого майна за вказаною адресою.
З наданого позивачем балансу в складі фінансової звітності малого підприємства за 2021 рік вбачається, що вартість основних засобів позивача на кінець звітного періоду складала 30 738,9 тис. грн.
При цьому зі змісту класифікації основних засобів по групам на 01.12.2021 (рахунок-10), згідно з якою балансова вартість основних засобів позивача складає 30 738 977,22 грн, вбачається включення до складу основних засобів, зокрема, наступного обладнання: Аналізатора інтегрованого біохімічного марки Siemens, модель DIMENSION EXL 200, Автоматизованої системи імунологічного аналізу марки Siemens, модель IMMULITE 2000 XPI Immunoassay System M 5415, Системи хроматографічної ТМ «Shimadzu» моделі LC-20A, Масс-спектрометра марки Sciex, модель API 4000 Triple Qual LC/MS/MS, Масс-спектрометра марки Sciex, модель API 4000 Qtrap LC/MS/MS, Ампліфікатора детектуючого «ДТ-прайм» по ТУ 9443-004-96301278-2010 у модифікації 5М1, Гематологічного аналізатора марки Sysmex, модель Sysmex XS-500i, Системи ПЛР у реальному часі марки Bio-Rad, модель CFX96 Touch Real-Time PCR, Автоматичної станції для виділення нуклеінових кислот марки Allsheng, модель AUTO-PURE-96, Системи для ПЛР у реальному часі марки Bio-Rad, модель 1845097-IVD CF96 Dx ORM, 1841000-IDV C1000 Dx Thermal Cycler, Автоматичної станції для виділення нуклеінових кислот марки Allsheng, модель AUTO-PURE-96, Автоматичної станції для виділення нуклеінових кислот марки Allsheng, модель AUTO-PURE-96, Рідинного хроматографа ТМ «Shimadzu» моделі LC-20AXR, Сканера ультразвукового діагностичного марки Samsung Medison, модель HS40, Рідинного хроматографа ТМ «Shimadzu» моделі NEXERA XR (LC-20A XR) з електрохімічним детектором, Горизонтального морозильника ультранизкотемпературного ТМ Arctiko A/S моделі ULTF 420 -86/-40C, 368 л з метрологічною калібровкою (код моделі DAI210), Рідинного хроматографа ТМ «Shimadzu» моделі NEXERA XR (LC-20A XR) з діодно-матричним та флуориметричним детекторами, Турбомолекулярного високовакуумного насоса марки Varian модель TV 902 2009 року випуску, Боксу біологічної безпеки ІІ класу ТМ «Esco» моделі AC2-5E1, Боксу біологічної безпеки ІІ класу ТМ «Esco» моделі AC2-4А1, Системи гель документування марки Bio-Rad, модель Gel Doc XR з джерелом живлення PowerPac Basic Supply, Системи ПЛР у реальному часі марки Bio-Rad, модель CFX96 + C1000, Прилад-лічильника лабораторного ТМ «Wallac Oy», моделі 1420-040 Multilabel HTS Counter (Victor 2V), Сканера ультразвукового діагностичного ТМ «Samsung (Medison)» моделі UGEO H60, Аналізатора автоматичного біохімічного ТМ «Miura» моделі 200, Чилера ТМ «Galletti» моделі LCE 122CS, Сушильної шафи DMH типу-комплект.
Матеріали справи також містять первинні документи на підтвердження придбання цього майна та його поставки за адресою: Луганська обл., Сєвєродонецький р., м.Рубіжне, вул.Почаївська, буд.9.
З урахуванням викладеного суд констатує, що наведене майно було придбано позивачем та включено до інвентаризаційного опису.
З метою визначення ринкової вартості належного вищенаведеного рухомого майна (обладнання), що залишилося у будівлях за адресою: Луганська обл., м.Рубіжне, вул. Почаївська, буд.9, позивач звернувся до Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України для проведення відповідних експертних досліджень, про що 01.02.2024 було укладено договір № 103-130.
На виконання цього договору судовими експертами Сумського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України Гаврилюком Р.В. та Черножуковим К.І. були складені висновки за результатами проведення комісійного експертного товарознавчого дослідження № 103 від 26.03.2024, № 104 від 26.03.2024, № 105 від 17.04.2024, № 106 від 05.04.2024, № 107 від 09.04.2024, № 108 від 22.03.2024,№ 109 від 26.03.2024,№ 110 від 05.04.2024, № 111 від 11.04.2024, № 112 від 09.04.2024, № 113 від 03.04.2024, № 114 від 03.04.2024, № 115 від 24.04.2024, № 116 від 12.04.2024, № 117 від 14.05.2024, № 118 від 15.04.2024, № 119 від 03.05.2024, № 120 від 26.03.2024, № 121 від 19.04.2024, № 122 від 22.04.2024, № 123 від 26.03.2024, № 124 від 28.03.2024, № 125 від 10.05.2024, № 126 від 08.05.2024, № 127 від 01.05.2024, № 128 від 16.05.2024, № 129 від 29.04.2024, № 130 від 01.05.2024, згідно з якими загальна ринкова вартість станом на 01.03.2022 аналогічного до визначеного обладнання позивача складає 21 806 709,00 грн.
За приписами частин 1, 2 статті 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
Судом встановлено, що надані на замовлення позивача висновки експертів відповідають вимогам, закріпленим у статтях 98, 101 Господарського процесуального кодексу України, містять інформацію про те, що висновки підготовлено для подання до суду та що експерти обізнані про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Відтак, беручи до уваги ту обставину, що позивач втратив належне йому на праві власності майно внаслідок неправомірної поведінки Російської Федерації, яка полягає у військовій агресії проти України та окупації частини її території, вимога позивача про стягнення з відповідача завданої матеріальної шкоди у розмірі 21 806 709,00 грн визнається судом обґрунтованою.
При цьому суд зауважує, що за приписами частини 2 статті 198 Господарського кодексу України, чинної на час виникнення спірних правовідносин, грошові зобов`язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях. Грошові зобов`язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб`єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства. Виконання зобов`язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону.
Статтею 533 Цивільного кодексу України визначено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Також частиною 2 статті 5 Закону України «Про валюту і валютні операції» встановлено, що усі розрахунки на території України проводяться виключно у гривні, крім розрахунків за: 1) операціями зі здійснення іноземних інвестицій та повернення іноземному інвестору прибутків, доходів (у тому числі дивідендів) та інших коштів, одержаних на законних підставах у результаті здійснення іноземних інвестицій; 2) операціями банків з надання банківських та інших фінансових послуг на підставі банківської ліцензії; 3) операціями з надання фінансових послуг, визначених пунктами 1-5 частини другої та частиною третьою статті 9 цього Закону, що надаються небанківськими фінансовими установами та операторами поштового зв`язку, які мають ліцензію Національного банку України на здійснення валютних операцій; 4) операціями з розміщення, виплати грошового доходу та погашення облігацій, казначейських зобов`язань України, номінованих в іноземній валюті, якщо це передбачено проспектом цінних паперів (умовами їх розміщення); 5) операціями з купівлі-продажу державних цінних паперів, номінованих в іноземній валюті, якщо ініціатором або отримувачем за такою валютною операцією є банк; 6) іншими операціями, визначеними Митним кодексом України та (або) нормативно-правовими актами Національного банку України. Розрахунки за операціями, визначеними цією частиною, можуть проводитися в іноземній валюті, у гривні, а також у банківських металах.
Наведеними нормами встановлено, що за загальним правилом грошові зобов`язання в України мають бути визначені в гривні. Виняток становлять зобов`язання первинно визначені в іноземній валюті, або зобов`язання, визначені у гривні із прив`язкою до іноземної валюти.
При цьому суд зауважує, що чинне законодавство України не передбачає трансформації валюти зобов`язання, зокрема за бажанням кредитора.
Відтак, оскільки спір у цій справі стосується відшкодування збитків у сумі ринкової вартості належного позивачеві рухомого майна, яким він втратив можливість володіти, користуватися та розпоряджатися внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, яка судовими експертами визначена в гривні, то в силу вищенаведених приписів, відшкодування збитків має бути здійснено в гривні. 
Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову, відтак з відповідача підлягають стягненню на користь позивача збитки в розмірі 21 806 709,00 грн.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до частин 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із проведенням експертизи.
Оскільки позивач у силу пункту 22 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 327 100,64 грн, відповідно до частини 2 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, стягується з відповідача в дохід Державного бюджету України.
Згідно з частиною 4 статті 127 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. 
Відповідно до актів здачі-прийняття експертного дослідження № 103 від 26.03.2024 на суму 7 269,89 грн, № 104 від 26.03.2024 на суму 6 501,15 грн, № 105 від 17.04.2024 на суму 5 906,78 грн, № 106 від 05.04.2024 на суму 8 632,99 грн, № 107 від 09.04.2024 на суму 7 269,89 грн, № 108 від 22.03.2024 на суму 6 815,52 грн, № 109 від 26.03.2024 на суму 4 543,68 грн, № 110 від 05.04.2024 на суму 9 087,36 грн, № 111 від 11.04.2024 на суму 8 632,99 грн, № 112 від 09.04.2024 на суму 7 269,89 грн, № 113 від 03.04.2024 на суму 9 087,36 грн, № 114 від 03.04.2024 на суму 8 178,62 грн, № 115 від 24.04.2024 на суму 4 543,68 грн, № 116 від 12.04.2024 на суму 7 269,89 грн, № 117 від 14.05.2024 на суму 5 906,78 грн, № 118 від 15.04.2024 на суму 4 543,68 грн, № 119 від 03.05.2024 на суму 9 087,36 грн, № 120 від 26.03.2024 на суму 9 996,10 грн, № 121 від 19.04.2024 на суму 6 815,52 грн, № 122 від 22.04.2024 на суму 6 361,15 грн, № 123 від 26.03.2024 на суму 8 178,62 грн, № 124 від 28.03.2024 на суму 7 269,89 грн, № 125 від 10.05.2024 на суму 5 452,42 грн, № 126 від 08.05.2024 на суму 6 361,15 грн, № 127 від 01.05.2024 на суму 10 904,83 грн, № 128 від 16.05.2024 на суму 7 269,89 грн, № 129 від 29.04.2024 на суму 5 452,42 грн, № 130 від 01.05.2024 на суму 9 087,36 грн, складених на виконання договору № 103-130 від 01.02.2024, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Клініко-діагностичний центр «Фармбіотест» та Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України, загальна вартість послуг із проведення експертних досліджень склала 203 696,86 грн.
Водночас 08.02.2024 Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім.Засл. проф. М.С.Бокаріуса» Міністерства юстиції України було виставлено позивачу рахунок № 177 від 08.02.2024 на суму 203 556,86 грн, який позивач оплатив, що підтверджується платіжною інструкцією № 1052 від 16.02.2024 на суму 203 556,86 грн.
Відтак, фактичний розмір понесених позивачем витрат на підготовку експертного висновку становить 203 556,86 грн.
З огляду на результат вирішення справи, витрати, пов`язані із проведенням експертизи, в розмірі 203 556,86 грн, відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.
Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 3 595,98 доларів США, що еквівалентно 150 000,00 грн згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 01.08.2025, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині п`ятій цієї статті визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
На підтвердження розміру понесених витрат на правову допомогу адвоката позивачем надано належним чином засвідчені копії договору про надання правничої допомоги та представництво інтересів юридичної особи в суді № 01-08 від 01.08.2025, укладеного між позивачем та адвокатом Гончаровою Я.А., рахунку № 01 від 01.08.2025 та акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 11.08.2025 на суму 3 595,98 доларів США, що еквівалентно 150 000,00 грн згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 01.08.2025.
За умовами пунктів 1, 5 договору про надання правничої допомоги та представництво інтересів юридичної особи в суді № 01-08 від 01.08.2025 підприємство уповноважує адвоката бути його представником, здійснювати захист прав та охоронюваних законом інтересів підприємства і надавати підприємству необхідну правничу допомогу з представництва інтересів підприємства у господарських судах, незалежно від інстанційної та територіальної юрисдикції, в тому числі і в Верховному Суді, при розгляді господарської справи за позовом підприємства до Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про відшкодування майнової шкоди, завданої збройною агресією Російської Федерації проти України, тимчасовою окупацією території України, зокрема щодо відшкодування шкоди, завданої знищенням майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Клініко-діагностичний центр «Фармбіотест». За надання правничої допомоги, передбаченої умовами цього договору, та представництво інтересів в суді, підприємство виплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі 3 595,98 доларів США (згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 01.08.2025, що еквівалентно 150 000,00 грн). Підприємство здійснює виплату винагороди, передбаченої умовами цього договору, в повному обсязі протягом 10 робочих днів, рахуючи з дня, наступного за днем фактичного (реального) отримання підприємством відшкодування за заявленими позовними вимогами в розмірі не менше 50% від розміру задоволених судом позовних вимог про відшкодування шкоди.
Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг № 1 від 11.08.2025 адвокатом Гончаровою Я.А. надано, а позивачем прийнято правничу допомогу на суму 3 595,98 доларів США.
Відповідно до положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Частиною 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З матеріалів справи вбачається, що докази на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката були додані до позовної заяви.
Втім, відповідач у встановленому процесуальним законом порядку клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката не подав.
Оцінивши у порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України надані позивачем докази на підтвердження понесених судових витрат, суд, керуючись статтями 74 - 79 названого Кодексу, вважає їх належними, допустимими та такими, що підтверджують витрати на професійну правничу допомогу.
Приймаючи до уваги викладене, з огляду на предмет позову, характер спірних правовідносин, складність справи, а також обсяг та зміст наданих адвокатом послуг, зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню, суд дійшов висновку, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підлягають відшкодуванню позивачеві в сумі 3 595,98 доларів США.
Керуючись статтями 127, 129, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (вул.Житня, буд.14, будівля 1, м.Москва, Російська Федерація, 119991) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Клініко-діагностичний центр «Фармбіотест» (вул.Тарасівська, буд.19Б, м.Київ, 01033; ідентифікаційний код 38337729) збитки в розмірі 21 806 709 (двадцять один мільйон вісімсот шість тисяч сімсот дев`ять) грн 00 коп., витрати, пов`язані із проведенням експертизи в розмірі 203 556 (двісті три тисячі п`ятсот п`ятдесят шість) грн 86 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 595 (три тисячі п`ятсот дев`яносто п`ять) доларів США 98 центів.
3. Стягнути з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (вул.Житня, буд.14, будівля 1, м.Москва, Російська Федерація, 119991) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 327 100 (триста двадцять сім тисяч сто) грн 64 коп.
4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06.07.2026.

Суддя Т.П. Капцова