Справа №760/7802/26
1-кп/760/3039/26

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року            м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі: 
головуючого - судді    ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря     ОСОБА_2 ,
прокурора     ОСОБА_3 ,
захисника     ОСОБА_4 ,
обвинуваченого    ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду м. Києва кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Катеринівка Олександрівського району Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,- 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, невстановленим способом придбав корпус гранати «Ф-1» та запал до ручних гранат типу «УЗРГМ», що при конструктивному поєднанні даних частин являє собою оборонну осколкову ручну гранату «Ф-1». 
01.03.2026 приблизно о 06 год. 59 хв. працівниками охорони на Центральному залізничному вокзалі станції «Київ-Пасажирський», що знаходиться за адресою: м. Київ, площа Вокзальна, 1, при огляді особистих речей гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за допомогою рентген-телевізійного інтроскопа, у дорожній сумці ОСОБА_5 було виявлено предмет схожий на корпус гранати «Ф-1» та предмет схожий на запал до ручних гранат типу УЗРГМ.
У подальшому, в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Київ, площа Вокзальна, 1, із залученням співробітників вибухотехнічної служби УВТС ГУНП у м. Києві, вилучено корпус гранати «Ф-1» (згідно довідки та акту перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів УВТС ГУНП у м. Києві) та запал до ручних гранат типу УЗРГМ (згідно довідки та акту перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів УВТС ГУНП у м. Києві), які при конструктивному поєднанні даних частин являють собою оборонну осколкову ручну гранату «Ф-1».
Згідно висновку експерта №СЕ-19/111-26/8894-ВТХ від 06.03.2026 наданий на дослідження уніфікований запал дистанційної дії УЗРГМ відноситься до вибухових пристроїв промислового виготовлення та бойових припасів, який придатний до вибуху і створення вибухового імпульсу для ініціювання вибуху заряду вибухової речовини.
Наданий на дослідження, споряджений вибуховою речовиною, корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, до вибухових пристроїв та бойових припасів не відноситься, є конструктивно-оформленим зарядом вибухової речовини, яка придатна до вибуху при застосуванні відповідного засобу детонування.
Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог ст. 337 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_5  свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю розкаявся.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Враховуючи те, що обвинувачений  ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений та його захисник не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст.349КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість  ОСОБА_5  у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Зазначені дії   ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України як зберігання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
При призначенні обвинуваченому  ОСОБА_5 виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні виду покарання обвинуваченому  ОСОБА_5 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжуючі покарання.  ОСОБА_5 раніше не судимий, вчинене кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжкого злочину. Також суд враховує ставлення обвинуваченого до вчиненого, поведінку до та після вчинення злочину, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність тяжких наслідків від злочину. 
Крім того, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, не одружений, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря - психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем мешкання.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого  ОСОБА_5  суд, відповідно до статті 66 КК України, відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого  ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якого покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягненні справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи- воно має буду законним, пропорційним(не становити надмірного тягаря для особи)(справи Балканов проти росії від 09.06.2005р., Ісмалова проти росії від 29.11.2007 року).
Виходячи з викладеного, враховуючи, що вчинене обвинуваченим  ОСОБА_5 діяння є тяжким злочином, суд приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України.
Саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення  ОСОБА_5  та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
При цьому, справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбаченим законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст. 75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженої особи без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за її поведінкою та виконанням покладених на неї судом обов`язків.
Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого, його щире бажання виправитись, відсутність тяжких наслідків від злочинів, беручи до уваги, позитивну характеристику суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст. 75,76 КК України. 
Підстави для призначення обвинуваченому  ОСОБА_5 покарання за правилами ст. 69 КК України, не зважаючи на його щиросердне каяття, - відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати по справі суд стягує з обвинуваченого  ОСОБА_5  на підставі ст.124 КПК України.
Питання про речові докази по справі вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 371, 373-376КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5  визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити  ОСОБА_5  від відбування покарання, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
У відповідності до ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на  ОСОБА_5  наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Речові докази: 
-DVD-R - диск - зберігати в матеріалах кримінального провадження;
-ручну гранату Ф-1 - знищити.
Стягнути з  ОСОБА_5 5 348 (п`ять тисяч триста сорок вісім) гривень 40 (сорок) копійок за проведення судової вибухово-технічної експертиза №СЕ-19/111-26/8894-ВТХ від 06.03.2026.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя             ОСОБА_1