ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 р.	Справа № 953/2224/26	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Київського районного суду м. Харкова від 07.05.2026 (головуючий суддя І інстанції: Вітюк Р.В.) по справі № 953/2224/26
за позовом ОСОБА_1 
до  Державної служби України з безпеки на транспорті 
про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
- скасувати постанову серії АВ № 00009474 від 22.12.2025 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України про накладлення штрафу у розмірі 51 000, 00 грн;
- справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку із вчиненням ним адміністративного правопорушення в стані крайньої необхідності.
В обґрунтування позову зазначив, що його як керівника КП «Харківські теплові мережі» притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, за те, що він допустив рух транспортного засобу із перевищенням загальної маси транспортного засобу за допустимо дозволену п. 22.5 ПДР України. 
Разом з тим, зауважував, що перевезення вантажу здійснювалося в період воєнного стану для укріплення фортифікаційних споруд на прохання командування тактичної групи "Слобода".
Таким чином, на ОСОБА_1 не поширювались вимоги абз. 1, 2 п. 22.5 ПДР України, а тому останній не підлягав притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07.05.2026 позов задоволено.
Державна служба України з безпеки на транспорті (далі - відповідач), не погодившись із судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не вірно надано оцінку доказам, не враховано, що факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП підтверджено належними та допустимими доказами, а саме фотографіями транспортного засобу та інформаційною карткою автоматичного пункту габаритно-вагового контролю щодо виявленого правопорушення, проте суд першої інстанції залишив поза увагою зазначені докази.
Вважає безпідставними висновки суду першої інстанції щодо непоширення на позивача абз. 1, 2 п. 22.5 ПДР України з огляду на відсутність в останнього рішення військового командування, в інтересах якого здійснюється перевезення. 
Вказує, що листи командира тактичної групи «Слобода», адресовані генеральному директору КП «Харківські теплові мережі», не можуть розцінюватись як розпорядження (наказ, директива) військового командування, як наслідок не є підставою звільнення ОСОБА_1 від відповідальності за перевищення габаритно-вагових норм.
Просить врахувати постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2023 у справі № 645/1295/24.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що 22.12.2025 головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Степаненком М.В. прийнято постанову серії АВ № 00009474 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП.
Згідно постанови, 25.10.2025 о 11:46 год за адресою М-03, км 534+863, Харківська обл. відповідальна особа допустила рух транспортного засобу КОБАЛЬТ AC-3253/3-8 KM, д.н.з. НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 35,692 % (9,28 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 26 тон та скоїла адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 51 000,00 грн.
Правопорушення зафіксоване технічним засобом: WIM 81, WAGA-WIM35, № 12.
Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржив її в судовому порядку.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач здійснював перевезення вантажу для забезпечення обороноздатності держави під час воєнного стану, тому відповідно до абз. 7 п.22.5 Правил дорожнього руху не підлягав притягненню до відповідальності.
З урахуванням наведеного, за висновками суду першої інстанції, спірна постанова прийнята відповідачем не в межах та не в спосіб, встановлений Конституцією України та законодавством.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 “Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування” до великовагових та великогабаритних транспортних засобів відносяться транспортні засоби вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 ПДР.
Положеннями п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30) встановлено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Згідно з пунктом 22.5 ПДР України рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують: фактичної маси (для автомобільних доріг державного значення): вантажні автомобілі: трьохвісний автомобіль - 25 (26)* тон.
Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».
Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами «б» та «в» цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.
Згідно з ч.2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.
Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (ч.1 ст. 247 КУпАП).
Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
На виконання вимог ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Колегія суддів зазначає, що за змістом диспозиції норми ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, для визначення складу адміністративного правопорушення з`ясуванню та перевірці підлягає факт перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величини, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування.
Отже, дані вимірювання фактичної маси (ваги) транспортного засобу та фактичного навантаження на осі є визначальними для висновку про наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення.
Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 як відповідальна особа, 25.10.2025 допустив рух транспортного засобу КОБАЛЬТ AC-3253/3-8 KM, д.н.з. НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР України, а саме – загальної маси, що підтверджується інформаційною карткою габаритно-вагового контролю, в якій зазначені відомості щодо показників зважування, в тому числі «weight-full» (фактична маса), які є більшими за допустимо встановлені, даними технічного засобу, яким здійснено контрольний вимір.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не підлягає притягненню до відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, оскільки на нього поширюється дія абз. 7 п. 22.5 ПДР України, який діяв на час прийняття оскаржуваної постанови.
Так, відповідно до абз 7 п.22.5 ПДР України вимоги до габаритно-вагових норм не поширюються на транспортні засоби, які, зокрема, в період воєнного стану здійснюють перевезення вантажів з метою їх використання для забезпечення обороноздатності держави за рішенням військового командування, в інтересах якого здійснюється таке перевезення.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ), у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який триває по теперішній час.
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 є керівником КП «Харківські теплові мережі».
Транспортний засіб марки КОБАЛЬТ AC-3253/3-8 KM, д.н.з. НОМЕР_1 належить КП "Харківські теплові мережі", що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.
Наказом Міністерства енергетики України від 15.07.2024 № 259 "Про визначення підприємств паливно-енергетичного комплексу критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (Протокол № 30)" КП "Харківські теплові мережі" визначено як таке, що є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.
30.09.2025 командир тактичної групи "Слобода" листом № 275 звернувся до директора КП "Харківські теплові мережі", в якому просив надати з 1 жовтня до 20 грудня 2025 автомобілі для перевезення великогабаритного вантажу (залізобетонні конструкції, блоки, щебінь тощо), екскаватори для виконання фортифікаційних заходів в смузі відповідальності тактичної групи "Слобода".
25.10.2025 видано розпорядження № 344 за підписом директора транспортної філії О. Бабенка щодо залучення автотранспорту з метою своєчасної підготовки рубежів для оборони м. Харкова та Харківської області, для виконання фортифікаційних заходів відповідно до листа командира тактичної групи "Слобода" №275 від 30.09.2025, яким зокрема, зобов`язано водія ОСОБА_2 (таб. № 6778) невідкладно виїхати на автомобілі КОБАЛЬТ AC-3253/3-8 KM, д.н.з. НОМЕР_1 в супроводі відповідальної особи тактичної групи «Слобода» для доставлення залізобетонних конструкцій, блоків, щебню тощо, які необхідні для виконання фортифікаційних заходів.
До матеріалів справи також долучено копію подорожнього листа № 960364 від 25.10.2025 на водія та транспортний засіб КОБАЛЬТ AC-3253/3-8 KM. У завданні вказано вивіз блоків.
Відтак, як вірно зазначив суд першої інстанції вказані вище обставини в сукупності свідчать про перевезення КП «Харківські теплові мережі» вантажів на будівництво фортифікаційних споруд у Харківській області для забезпечення обороноздатності держави під час воєнного стану, на підставі рішення військового командування, як наслідок, позивач як керівник підприємства не підлягав притягненню до адміністративної відповідальності на підставі абз 7 п.22.5 ПДР України.
Доводи апелянта про те, що листи командира тактичної групи «Слобода» не є розпорядженнями військового командування колегія суддів розцінює як прагнення до надмірного формалізму ("правового пуризму" - невідступне слідування вимогам процесуальних та/або процедурних норм; надмірно формально сурове (бюрократичне) застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, без врахування їх доцільності (розумності, добросовісності), обставин конкретної справи, а також необхідності забезпечення ефективної реалізації та/або захисту прав особи та суспільних (публічних) інтересів).
Посилання апелянта на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2023 у справі № 645/1295/24 колегія суддів відхиляє, оскільки згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо неправомірності спірної постанови.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 286, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 07.05.2026 по справі № 953/2224/26 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	Я.В. П`янова   А.О. Бегунц