"26" квітня 2026 р. Справа № 370/341/26 
Провадження № 2/370/193/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
26.04.2026 рік с-ще Макарів
Макарівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Бізяєвої Н.О. 
за участю секретаря судового засідання Мінасян Я.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Макарівського районного суду Київської області цивільну справу за позовною заявою в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в залі суду в селищі Макарів, Київської області за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися,

ВСТАНОВИВ:
До Макарівського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, у якому позивач просить стягнути на її користь з відповідача у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але менше 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи, щомісячно з 22.11.2025 року до закінчення ОСОБА_3 (далі ОСОБА_4 ) навчання, тобто до 30 червня 2028 року включно. 
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що батьки дитини перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Макарівського районного суду Київської області від 19.05.2015 року у справі № 370/454/15-ц. Від даного шлюбу народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу подружжя разом не мешкає, відповідач на підставі вищевказаного рішення суду сплачував аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття. На теперішній час позивач (мати) змінила прізвище на ОСОБА_5 , у зв`язку з укладенням нового шлюбу. Син сторін ОСОБА_3 мешкає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , та навчається на денній формі здобуття освіти у Фаховому коледжі інженерії, управління та землевпорядкування ДНП «Державний університет «Київський авіаційний інститут». Таким чином, у зв`язку з продовженням навчання повнолітній син знаходиться на фактичному утриманні матері, яка самостійно несе витрати на його проживання та оплату освітніх послуг, тоді як батько (відповідач) у добровільному порядку надавати регулярну матеріальну допомогу у розмірі, необхідному для забезпечення життєдіяльності та навчання студента, відмовляється. У зв`язку з наведеним, позивач вимушена звернутися до суду за захистом прав повнолітньої дитини на утримання до завершення навчання.
Ухвалою суду від 09 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
У встановлений судом строк від сторін не надійшло заяв або клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.
11 березня 2026 року від відповідача ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач посилається на те, що позивачем не доведено сукупність юридичних фактів, необхідних для стягнення аліментів за ст. 199 СК України. Зокрема, сторона відповідача зазначає про відсутність доказів реальної потреби повнолітнього сина у матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням та вказує на те, що син має неофіційний дохід. Крім того, відповідач стверджує, що він не ухиляється від обов`язку утримання дитини, оскільки бере участь у оплаті вартості навчання (контракту) та здійснює добровільні перекази коштів на картковий рахунок сина. Обґрунтовуючи неможливість сплати аліментів у заявленому розмірі (1/4 частки доходу), відповідач посилається на складні життєві обставини: необхідність відновлення та облаштування житла, пошкодженого внаслідок бойових дій, значні витрати на пальне для доїзду до місця роботи, маючий діагноз: "дилатаційна кардіоміопатія" та також необхідність фінансової підтримки та фізичного догляду за своєю непрацездатною матір`ю похилого віку, яка має важкі захворювання та потребує лікування. Також відповідач акцентує увагу на скрутному психологічному та матеріальному стані своєї нової родини, у зв`язку із пошуком зниклого безвісти пасинка-військовослужбовця. 
Враховуючи, що розгляд справи здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідач ОСОБА_2 є сином та батьком, що підтверджується копією свідоцтва про народження та не оспорюється сторонами.
В матеріалах справи міститься витяг з реєстру територіальної громади від 20.11.2025 №2025/017349680, згідно з яким зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3 є: АДРЕСА_2 . 
Фактично син мешкає разом із матір`ю (позивачем) за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується Актом депутата Ірпінської міської ради від 28.01.2026 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 324326455.
Згідно з довідкою Фахового коледжу інженерії, управління та землевпорядкування ДНП «Державний університет «Київський авіаційний інститут» від 17.10.2025 №419, ОСОБА_3 є студентом 2 курсу групи 216-ІПЗ відділення №1 за освітньо-професійним ступенем «Фаховий молодший бакалавр», денної форми здобуття освіти. Навчання здійснюється на платній основі, що підтверджується договором №338/ОП/ІПЗ-25 від 21.08.2025 року. Строк закінчення закладу освіти - 30 червня 2028 року.
На підтвердження понесених витрат на навчання сина позивачем надано квитанцію №2078-7174-5344-0022 від 09.09.2025 про оплату першого семестру в сумі 11 760,00 грн. 
У свою чергу, відповідачем до матеріалів справи долучено платіжну інструкцію від 10.02.2026 року про оплату навчання в сумі 13 240,00 грн за другий семестр.
У позовній заяві позивачка посилається про потребу повнолітнього сина ОСОБА_3 матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням у Фаховому коледжі інженерії, управління та землевпорядкування Державного некомерційного підприємства "Державний університет "Київський авіаційний іститут". Надає Договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців №338/ІПЗ-25 від 21.08.2025 року, укладеного між освітньою установою та ОСОБА_1 , відповідно якого, згідно розділу ІІІ зазначена загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання у розмірі 75 000,00 грн. (2025-2026 навчальний рік - 25 000,00 грн.; 2026-2027 навчальний рік - 25 000,00 грн.; 2027-2028 навчальний рік - 25 000,00 грн.), при цьому довідку про доходи позивача, як матері повнолітньої дитини, яка має рвні обов`язки з батьком щодо утримання дитини - не надала.
Відповідно до довідки про доходи № 3 ТОВ "Флексо Прінт Плюс", від 19.02.2026 року, ОСОБА_2 в період з січня 2025 року по грудень 2025 року, отримав дохід у розмірі 134 301,27 грн.
Відповідно до довідки про доходи № 4 ПП "Флексосервіс", від 19.02.2026 року, ОСОБА_2 в період з січня 2025 року по грудень 2025 року, отримав дохід у розмірі 273 546,75 грн.
09.04.2026 року ОСОБА_2 звільнений з роботи за власним бажанням, що підтвердується копію трудової книжки серії НОМЕР_1 .
Крім того, відповідно Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №242/25 від 03.03.2025 року позивачу поставлено діагноз: Дилатаційна кардіоміопатія. Суправентрикулярна е/систолічна аритмія. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., ІІІ ступеня, ризик - високий. Та призначено лікування, деякі медичні препарати призначено тривало (Баталок ЗОК 25 мг, Аспірин кардіо, Форксига, Реніаль). Докази витрат відповідача понесених з призначенням лікаря медичних препаратів містятьтся в матеріалах справи.
Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_2 посилався на те, що він, як батько, не ухиляється від надання матеріальної допомоги сину та регулярно здійснює грошові перекази на рахунок відповідача. На підтвердження вказаних обставин сторона відповідача надала копії відповідних платіжних інструкцій.
Разом з тим, вказані обставини не виключають можливість стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 на період його навчання в судовому порядку, оскільки доказів того, що між сторонами досягнуто згоди щодо порядку сплати та розміру аліментів матеріали справи не місять. До того ж, добровільно сплачені відповідачем кошти з навчання у розмірі 13 240,00 грн. (за навчання), як аліменти на утримання повнолітнього сина є підставою врахування таких платежів виконавчою службою у рахунок аліментних зобов`язань за відповідним судовим рішенням.
Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той із батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Судом було встановлено, що ОСОБА_3 , який є сином відповідача і на даний час досяг віку 18 років (і в той же час йому не виповнилося 23 років), продовжує навчатися на денній формі на контрактній основі у Фаховому коледжі інженерії, управління та землевпорядкування Державного некомерційного підприємства "Державний університет "Київський авіаційний іститут", у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.
Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин, зокрема продовження сином відповідача ОСОБА_3 навчання і у зв`язку з цим його потребою матеріальної допомоги відповідача, а також можливістю останнього надавати таку допомогу, оскільки відповідач є прцездатного віку, інших неповнолітніх дітей або батьків на утриманні не має, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Разом із цим під час визначення розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 у справі № 6-1296цс15, який суд враховує під час розгляду та вирішення цієї цивільної справи з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Позивач навчається за контрактною формою навчання, варість навчального року становить 25 000,00 грн., проте інших доказів понесених витрат пов`язаних із навчанням, позивач суду не надав, про що слушно зауважила сторона відповідача у наданому відзиві на позов, а отже позивач належним чином не обґрунтував необхідність стягнення з відповідача аліментів на свою користь у розмірі саме 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 .
Статтями 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено що у 2026, році прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3 328,00 гривень.
Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які необхідно стягнути з відповідача, суд враховує, що ОСОБА_2 отримував стабільний дохід, при цьому він не має у власності житла та згідно наданих медичних документів, має ряд захворювань, які необхідно лікувати та витрачати на це кошти, а тому суд вважає, що стягнення аліментів з відповідача на користь позивача у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу(заробітку) відповідача, буде відповідати інтересам позивача, забезпечуватиме його потреби на проживання, харчування та інші витрати на час його навчання, при цьому, виплата відповідачем такого розміру своїх доходів на аліменти не обмежить його у можливості себе утримувати у тому числі витрачати кошти на лікування.
При цьому суд у рішенні не вказує, як про це просить позивач у своєму позові, що «але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку», оскільки таке застереження стосується дитини до досягнення повноліття, а позивач є повнолітньою особою.
Суд погоджується з стороню відповідача, що батьки мають рівні права та обов`язки по утриманню та матеріальному забезпеченню своїх дітей, але це не означає, що кожен з них має надавати своїй дитині на навчання кошти саме у однакових сумах. У даному випадку, рівність батьків полягає у матеріальному забезпечення, але «хто скільки має можливості». Якщо брати вимоги ст. 198 Сімейного кодексу України, у ній вказано, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Тобто, конструкція вказаної статті побудована так, що «батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей», але «якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати». Тобто, якщо батьки є рівними щодо утримання своїх дітей та у разі неможливості одного з ним надавати таку допомогу, це не означає, що інший також не повинен надавати таку допомогу, виходячи із рівності батьків перед своїми дітьми.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти у на користь позивача у розмірі 1/6 розміру всіх видів його доходу на період навчання але не більше ніж до досягнення ним 23 років.
Крім того, на підставі ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Нормами ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 (однієї шостої) частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 05.02.2026 року і до закінчення навчання у Фаховому коледжі інженерії, управління та землевпорядкування ДНП «Київський авіаційний інститут», але не більше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.
Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у сумі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 06.05.2026 року.

Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ;
відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 . 

Суддя: Н.О. Бізяєва