ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/871/26
05 червня 2026 року	м.Тернопіль	

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грицюка Р.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, у якій просить:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ), які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 ; 
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку;
- визнати протиправними бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) щодо нерозгляду заяви та відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 з проханням внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОБЕРІГ (РЕЗЕРВ +) відомості про постанову ВЛК від 24.06.2022 про визнання непридатним позивача та виключення з військового обліку та про запис у військовому квитку ОСОБА_1 від 24.06.2022 про виключенння з військового обліку як непридатного за станом здоров`я, що підтверджується довідкою ВЛК №3/2003 від 24.06.2022 та видалити запис в графі категорії обліку як військовозобов`язаного щодо ОСОБА_1 ;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) розглянути заяву ОСОБА_1 та внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОБЕРІГ (РЕЗЕРВ +) відомості про постанову ВЛК від 24.06.2022 про визнання непридатним позивача та виключення з військового обліку та про запис у військовому квитку ОСОБА_1 від 24.06.2022 про виключення з військового обліку як непридатного за станом здоров`я, видалити запис в графі категорія обліку як військовозобов`язаного щодо ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) та до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про усунення порушень прав позивача. У відповідь отримав лист від 24.10.2025 з відмовою у задоволенні звернення. У листі зазначено, що механізм проходження ВЛК, підстави для визнання особи непридатною під час проходження медичної комісії, перелік хвороб для отримання висновку ВЛК про непридатність визначаються наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Наказ №402). Відповідно до п. 22.5 Наказу №402 висновок ВЛК у формі свідоцтва про хворобу підлягає затвердженню штатним ВЛК. Тож, доки цей документ не буде затверджений він не має юридичної сили для того аби виключити військовозобов`язаного з військового обліку. Згідно інформації, що міститься Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів позивач є порушником правил військового обліку, оскільки не з`явився за повісткою №4408825 про явку на 28.07.2025. Відповідач рекомендував прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військово-лікарської комісії на визначення ступеню придатності до військової служби.
Ухвалою суду від 24.02.2026 позовну заяву було залишено без руху та надано строк, достатній для усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням способу їх усунення. Недоліки позовної заяви усунуто позивачем у строк, встановлений судом.
Ухвалою суду від 11.03.2026 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Представником ІНФОРМАЦІЯ_4 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що наявність в застосунку «Резерв+» примітки «порушення правил військового обліку» не свідчить про притягнення особи відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за статтями 210, 210-1 КУпАП. Вказана примітка свідчить лише про те, що у зв`язку з допущенням порушення правил військового обліку та неприбуттям позивача до ТЦК та СП, відповідачем шляхом електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та єдиною інформаційною системою МВС автоматично сформовано звернення до поліції щодо його розшуку і доставки до відповідного ТЦК та СП з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення.
Позивач у порядку статті 279-9 КУпАП не звертався до ТЦК та СП із заявою, в якій би зазначив, що не оспорює допущене порушення та згоден на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності. 
Як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, позивач визнаний непридатним до військової служби у мирний час та обмежено придатним до військової служби у воєнний час. Позивач не проходив повторний медичний огляд до 05.06.2025, як того вимагають вище вказані норми закону, чим допустив порушення правил військового обліку. Позивач, як військовозобов`язаний, що повинен надавати для внесення до ЄДРПВР достовірні відомості щодо себе, не звертався до відповідача з заявою про внесення виправлень у відомості ЄДРПВР, хоча в електронному кабінеті позивача у додатку “Резерв+” відображаються всі дані Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, в тому числі відомості щодо результатів медичних оглядів. 
Отже, у відповідача були фактичні та правові підстави для внесення до Реєстру відомостей про порушення позивачем правил військового обліку, законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Підстави для виключення з Реєстру зазначених відомостей відсутні. Оскаржувані у цій справі дії відповідач вважає правомірними та такими, що вчинені відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України. Тому з наведених підстав у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_5 , які полягають у внесенні до Реєстру відомостей про порушення правил військового обліку позивачем, та зобов`язання відповідача виключити з Реєстру такі дані просить відмовити.
Відповідач звертає увагу, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, позивач є офіцером запасу у званні “старший лейтенант”. Це підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_1 (графа 13). Таким чином, за результатами медичного огляду позивача 24.06.2022 мало бути складено свідоцтво про хворобу у відповідності до пункту 22.5 глави 20 розділу II Положення №402, що в подальшому повинно бути розглянуто військово-лікарською комісією регіону. 
У матеріалах справи відсутнє свідоцтво про хворобу, розглянуте ВЛК регіону, яким позивача було б визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Отже, підстави для внесення відомостей до ЄДРПВР щодо виключення позивача з військового обліку військовозобов`язаних, як такого, що визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, відсутні.
Ухвалою суду від 23.03.2026 постановлено витребувати у ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_4 копії постанови військово-лікарської комісії, картки обстеження та медичного огляду, а також витягу із книги протоколів засідання ВЛК щодо проходження ОСОБА_1 військово-лікарської комісії, у тому числі тих, на яких відповідач посилається у відзиві на позовну заяву щодо визнання позивача непридатним до військової служби у мирний час та обмежено придатним до військової служби у воєнний час.
ІНФОРМАЦІЯ_2 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що під час звіряння військово-облікових даних було встановлено, що позивач, у відповідності до пункту 69 постанови Кабінету Міністрів України №60 від 16.05.2024 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» з 2022 року по тепер час не пройшов повторно військово-лікарську комісію, у зв`язку з чим є порушником військового обліку з 25.08.2025.
Зазначає, що довідка військово-лікарської комісії КНП «Бучацька міська лікарня» №24/1773 від 24.06.2022 (№3/2003), якою ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статей 40 «А», 39 «Б» ІІІ Розкладу хвороб не може бути підставою для виключення з військового обліку, оскільки підставою для виключення офіцерів запасу з військового обліку як непридатних до військової служби у воєнний час є саме рішення (постанова) ВЛК, оформлена свідоцтвом про хворобу, яке підлягає затвердженню ВЛК регіону.
З огляду на наведене, просить суд у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю, так як ІНФОРМАЦІЯ_2 не порушено його прав та охоронюваних законом інтересів.
Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому він підтримав позовні вимоги у повному обсязі.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, судом встановлено наступне.
Згідно довідки військово-лікарської комісії від 24.06.2022 №3/2003 проведено медичний огляд ВЛК ОСОБА_1 і підставі 40а, 39б графи ІІІ Розкладу хвороб визнаний непридатним до військової служби із виключенням з військового обліку.
Як слідує з військового квитка серії НОМЕР_1 наявний запис про зняття з обліку від 24.06.2022, запис внесений ІНФОРМАЦІЯ_6 за підписом майора ОСОБА_2 .
Позивач 02.10.2025 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 та отримав відповідь від 24.10.2025 №1727/вих.ЗВГ/913, з якої слідує, що механізм проходження ВЛК, підстави для визнання особи непридатною під час проходження медичної комісії, перелік хвороб для отримання висновку ВЛК про непридатність визначаються наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Наказ №402). Відповідно до п. 22.5 Наказу №402 висновок ВЛК у формі свідоцтва про хворобу підлягає затвердженню штатним ВЛК. Тож, доки цей документ не буде затверджений він не має юридичної сили для того аби виключити військовозобов`язаного з військового обліку. Згідно інформації, що міститься Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів позивач є порушником правил військового обліку, оскільки не з`явився за повісткою №4408825 про явку на 28.07.2025. Відповідач рекомендував прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військово-лікарської комісії на визначення ступеню придатності до військової служби.
Як слідує з відомостей мобільного застосунку "Резерв+" позивач виявив відсутність відомостей про його непридатність до військової служби та виключення з військового обліку, натомість у електронному військово-обліковому документі зазначено, що він перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) та має статус військовозобов`язаного. Також у електронному військово-обліковому документі містилися відомості про порушення правил військового обліку.
Позивач вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо невнесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про виключення позивача з військового обліку.
Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду із цим адміністративним позовом.
Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ).
Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Згідно із ч. 3 ст. 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частини першої статті 33 Закону № 2232-ХІІ військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
За нормами частини 3-5 статті 33 Закону № 2232-ХІІ військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний і спеціальний.
Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (частина 1 статті 34 Закону № 2232-ХІІ).
Відповідно до п. 2 частини 1 статті 37 Закону № 2232-ХІІ взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України, зокрема, зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, служби зовнішньої розвідки України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Служби зовнішньої розвідки України.
За нормами частини третьої-четвертої частини 1 статті 37 Закону №2232-ХІІ призовники, військовозобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік.
У разі декларування місця проживання особи за декларацією про місце проживання, поданою в електронній формі засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, взяття на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів здійснюється відповідними районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки на підставі відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів в електронній формі, надісланих органами реєстрації через Єдину інформаційну систему Міністерства внутрішніх справ України до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії воєнного стану призовники, військовозобов`язані та резервісти, які залишили або покинули своє місце проживання, зобов`язані в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи стати на військовий облік у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, а військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - у зазначений строк повідомити про зміну місця проживання відповідному підрозділу розвідувальних органів України).
Відповідно до пункту 3 частини 6 статті 37 Закону № 2232-ХІІ виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.
Відповідно до частини 10 статті 2 Закону №2232-ХІІ та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі по тексту - Положення №402, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 1.2 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це:
медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;
встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Пунктом 2.1 розділу І Положення №402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
ВЛК приймають постанови у тому числі на виїзних засіданнях та, в окремих випадках (лікування за кордоном) - дистанційно.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Постанови ВЛК можуть бути відмінені або скасовані штатними ВЛК.
Постанова ВЛК скасовується у випадках, коли попередня постанова ВЛК на дату її прийняття не відповідала законодавству та/або була прийнята на підставі недійсних документів.
Постанова ВЛК відміняється у випадках, коли необхідно привести зміст попередньої постанови ВЛК (яка була прийнята правильно) у відповідність до чинного законодавства.
Відповідно до пункту 2.2 розділу І Положення №402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать:
Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК);
ВЛК регіону.
Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та закладах охорони здоров`я (установах).
Залучати особовий склад штатних ВЛК для вирішення питань та завдань, не пов`язаних із військово-лікарською експертизою, забороняється.
Адміністративно-територіальні зони відповідальності штатних ВЛК за проведення військово-лікарської експертизи визначаються наказом Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».
Відповідно до пункту 2.5 розділу І Положення №402 позаштатні постійно діючі ВЛК (ЛЛК).
До позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК Десантно-штурмових військ; ІНФОРМАЦІЯ_11 ; ВЛК Сухопутних військ Збройних Сил України; ВЛК Сил спеціальних операцій Збройних Сил України; ВЛК інших закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності.
Позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК призначаються у складі голови, заступника голови (може призначатись один з членів комісії), членів комісії (не менше ніж три лікарі) і секретаря з числа фахівців з медичною освітою. До складу ВЛК можуть призначатися лікарі інших спеціальностей.
Порядок створення ЛЛК визначається Положенням про лікарсько-льотну експертизу в державній авіації України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 20 листопада 2017 року № 602, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2017 року за № 1566/31434.
До складу ВЛК (ЛЛК) ТЦК та СП входять медичні працівники закладу охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, визначеного рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради (голови обласної, Київської міської військових адміністрацій, а також районних військових адміністрацій та військових адміністрацій населених пунктів), за погодженням з головою відповідної штатної ВЛК регіону.
Штатні і позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) з питань військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи підпорядковуються вищим штатним ВЛК.
За запитом голови ВЛК (ЛЛК), до роботи позаштатних (постійно та тимчасово діючих) ВЛК (ЛЛК) на правах членів ВЛК (ЛЛК) можуть залучатися головні (провідні) медичні спеціалісти, начальники відділень, інші лікарі-спеціалісти закладів охорони здоров`я (установ), спеціалісти інших (не медичних) спеціальностей, начальник медичної служби та/або представник командування (керівництва) військової частини, де проходить службу військовослужбовець, що оглядається.
Перелік закладів охорони здоров`я (установ), військових частин, при яких організовуються позаштатні постійно діючі ВЛК (ЛЛК), разом зі списком голів та заступників голів цих ВЛК (ЛЛК) на наступний календарний рік затверджується щорічно до 25 грудня начальником ЦВЛК за поданням начальників штатних ВЛК регіонів.
Під час дії особливого періоду, за потреби створення додаткових позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК), зазначений перелік разом зі списком голів та заступників голів ВЛК (ЛЛК) невідкладно подається на затвердження голові ЦВЛК начальниками штатних ВЛК регіонів.
На підставі затвердженого переліку начальник (керівник) закладу охорони здоров`я (установи) своїм наказом призначає позаштатні постійно діючі ВЛК, їх персональний склад і визначає порядок їх роботи.
Головою позаштатної постійно діючої ВЛК призначається лікар, який пройшов тематичне удосконалення (підготовку) з питань військово-лікарської експертизи або має досвід виконання обов`язків у складі військово-лікарських комісій не менше одного року.
Організація проведення військово-лікарської експертизи у закладі охорони здоров`я (установі) покладається на начальника (керівника) цього закладу.
Для огляду кандидатів, відібраних для оволодіння водолазними спеціальностями, і курсантів навчального центру (військової частини) створюється позаштатна постійно діюча ВЛК у складі: голови - лікаря-фізіолога, заступника голови - водолазного спеціаліста, членів - лікарів-спеціалістів, вказаних у підпункті 2.6.2 пункту 2.6 розділу I Положення, і секретаря.
Позаштатні ВЛК здійснюють службове листування через діловодство закладів охорони здоров`я (установ), військових частин, при яких ці комісії утворені.
Забезпечення позаштатних ВЛК медичною технікою та майном, медичними приладами, інструментами, медикаментами, господарським інвентарем, меблями, речовим майном і канцелярським приладдям, виділення їм приміщення і забезпечення комунальними послугами покладається на заклади охорони здоров`я (установи), військові частини, в яких ці комісії утворені.
Документи позаштатних ВЛК скріплюються печаткою закладу охорони здоров`я (установи), військової частини, в яких ці комісії утворені.
Згідно з пунктами 3.1-3.3 розділу II Положення №402 медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП ВЛК ТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ТЦК та СП.
Повторний медичний огляд військовозобов`язаних проводиться один раз на 5 років ВЛК районних, міських ТЦК та СП. Офіцери запасу підлягають повторному медичному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу - у разі зміни призначення.
Кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей.
Під час дії правового режиму воєнного стану кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей.
Особи, звільнені з військової служби, визнані непридатними до військової служби, можуть повторно оглядатися ВЛК районних, міських ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку після обов`язкового обстеження у спеціалізованих закладах охорони здоров`я з метою підтвердження або зміни встановленого діагнозу. Направляє на обстеження лікар - член ВЛК районного, міського ТЦК та СП, про що вносить відповідний запис у реєстр ЕСОЗ. Медичний огляд цієї категорії громадян проводиться за графою II додатка 1 до цього Положення, а тих, які мають офіцерські звання,- за графою III додатка 1 до цього Положення.
Відповідно до пункту 3.8 розділу II Положення №402 постанови ВЛК ТЦК та СП щодо військовозобов`язаних приймаються згідно з главою 20 цього розділу.
Постанова ВЛК ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби, прийнята в облікових цілях в мирний час, дійсна протягом п`яти років з дня закінчення медичного огляду.
Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду.
Якщо в стані здоров`я військовозобов`язаного, за його зверненням або висновками лікарів закладу охорони здоров`я виникли зміни, то за направленням керівника ТЦК та СП проводиться повторний медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби.
Під час дії особливого періоду постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про непридатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються свідоцтвами про хворобу (додаток 11 до цього Положення) у трьох примірниках, які не пізніше десятиденного строку з дня закінчення медичного огляду та перевірки ВЛК обласних (Київського та Севастопольського міських) ТЦК та СП, направляються на затвердження до штатних ВЛК згідно адміністративно-територіальної зони відповідальності за проведення військово-лікарської експертизи.
З матеріалів справи судом встановлено, що згідно довідки ВЛК РТЦК та СП позивача, на підставі статей 40-а, 39-б, графи ІІІ Розкладу хвороб, 24.06.2022 визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Отже, суд зазначає, що виключення з військового обліку позивача як офіцера запасу відбулося без оформлення свідоцтва про хворобу та його затвердження у період воєнного стану штатною ВЛК, що суперечить вимогам пункту 22.5 Положення про військово-лікарську експертизу у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міноборони України від 14.08.2008 №402 (далі Положення №402). У всіх інших випадках в особливий період постанова ВЛК оформляється довідкою ВЛК. 
Водночас, Верховною Радою України 11.04.2023 прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" №3633-IX, який набрав чинності 18.05.2024 (далі - Закон № 3633-IX).
Так, вищевказаним Законом №3633-IX внесені зміни до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та ч. 6 ст. 37 викладено в новій редакції, а саме, зазначено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:
1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;
2) припинили громадянство України;
3) визнані непридатними до військової служби;
4) досягли граничного віку перебування в запасі.
У свою чергу, механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначений Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі - Порядок № 1487).
Відповідно до п. 22 Порядку № 1487 взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, підрозділах Служби зовнішньої розвідки здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, регулює відносини у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць (далі - призовники, військовозобов`язані та резервісти) визначено Законом України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" від 16.03.2017 № 1951-VIII (далі - Закон № 1951-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону № 1951-VIII Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Разом з тим, згідно з частиною 8, 9 статті 5 Закону № 1951-VIII органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Однак, як зазначено вище, згідно з ч. 1 ст. 34 Закону № 2232-ХІІ персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.
У випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання ухвалити рішення. Однак, як і будь-який інший спосіб захисту, зобов`язання відповідача ухвалити рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.
Згідно з пунктом 22.5, підпунктом «б» пункту 22.6 глави 22 розділу ІІ Положення №402 свідоцтво про хворобу у воєнний час складається: на офіцерів запасу, визнаних непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку. Свідоцтво про хворобу підлягає розгляду, а постанова ВЛК - затвердженню: у воєнний час на генералів (адміралів), а також на всіх осіб, які оглянуті у ГВМКЦ, - ЦВЛК, на всіх військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів - ВЛК регіону, евакуаційного пункту (місцевого евакуаційного пункту, госпітальної бази). З наведеного слідує, що підставою для виключення офіцерів запасу з військового обліку як непридатних до військової служби у воєнний час є саме рішення (постанова) ВЛК, оформлене свідоцтвом про хворобу, яке підлягає затвердженню ВЛК регіону.
Отже, зобов`язання судом відповідача внести відомості про непридатність ОСОБА_1 до військової служби як офіцера запасу може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність таких підстав для відмови у внесені таких, які передбачені законом.
Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Беручи до уваги досліджені судом докази, та враховуючи правове регулювання спірних правовідносин, суд зазначає, що позивачем не виконано визначених законом умов для внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів Оберіг про непридатність його до військової служби, відтак у відповідача не виникло обов`язку вчинити такі дії, а тому позовні вимоги в частині зобов`язання задовольнити заяву ОСОБА_1 і внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОБЕРІГ (РЕЗЕРВ +) відомості про довідку ВЛК від 24.06.2022 про визнання непридатним позивача до військової служби та виключення його з військового обліку та про запис від 24.06.2022 у військовому квитку задоволенню не підлягають.
Щодо позовної заяви про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ), які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 , зобов`язати виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку суд зазначає таке.
04.05.2024 набрав чинності Закон України від 21.03.2024 №3621-IX “Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист”, згідно з яким з положень законодавства про військовий обов`язок і військову службу виключено такі визначення як “обмежено придатний до військової служби” та “непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час”.
Відповідно до п.2 Прикінцевих і перехідних положень цього Закону (в редакції Закону № 4235-IX від 12.02.2025) установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
У відзиві на позовну заяву відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначає, що з огляду на внесені зміни та беручи до уваги ту обставину, що позивач 24.06.2022 визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у військовий час, у нього виник обов`язок звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_7 або самостійно через застосунок “Резерв+” отримати направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду в термін до 05.06.2025.
Разом з тим, відповідачем до відзиву не долучено жодного доказу на підтвердження таких обставин. Ухвалою від 06.05.2026 судом витребувано у відповідача письмові докази визнання позивача непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у військовий час. У відповідь відповідач надіслав до суду довідку ВЛК від 24.06.2026 разом з відповідною медичною документацією, з яких слідує визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби із виключенням з військового обліку.
Відтак, суд зазначає, що оскільки відповідачем до матеріалів справи не долучено письмових доказів на підтвердження обставин визнання ОСОБА_1 обмежено придатним до військової служби, тому не доведеним є також й обов`язок позивача щодо проходження повторного медичного огляду для визначення придатності до військової служби у термін до 05.06.2025 відповідно до п.2 Прикінцевих і перехідних положень Закону від 21.03.2024 №3621-IX.
Відповідно до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, на призовників, військовозобов`язаних і резервістів покладено обов`язок:
1. Перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання у відповідних районних (міських) ТЦК та СП;
2. Прибувати за викликом районних (міських) ТЦК та СП на збірні пункти, призовні дільниці, до ТЦК та СП у строки, зазначені в отриманих документах (повістках, мобілізаційних розпорядженнях, розпорядженнях);
3. Проходити медичний огляд і лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби;
4. Проходити підготовку до військової служби, безпосередньо військову службу, виконувати обов`язки у запасі та служити у військовому резерві;
5. Особисто у семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання з`явитися з паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного ТЦК та СП для взяття на військовий облік;
6. У разі зміни персональних даних, повідомляти про такі зміни протягом семи днів через електронний кабінет або особисто шляхом звернення до відповідного ТЦК;
7. Негайно повідомляти ТЦК та СП за місцем військового обліку про втрату військово-облікового документа;
8. Не рідше ніж один раз на п`ять років здійснювати звірку власних персональних даних із даними, що зберігаються в облікових базах відповідних ТЦК та СП, органів СБУ чи розвідувальних органів.
Внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення правил військового обліку є можливим виключно внаслідок невиконання особою зазначених обов`язків. За відсутності фактів невиконання таких обовязків саме по собі внесення запису до Реєстру є протиправним.
Вказаний висновок викладений у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2026 року у справі № 160/23015/25.
Крім того, суд зауважує, що метою дотримання правил військового обліку військовозобов`язані повинні у разі отримання повістки про виклик з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин.
У разі порушення такого правила військового обліку, це є відомостями стосовно виконання військовозобов`язаним військового обов`язку, що в силу приписів ч.1 ст. 8 Закону №1951 вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів як службові дані військовозобов`язаного.
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок №560) затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560.
У силу приписів п.41 Порядку №560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Разом з тим, у цій справі відповідачем не доведено існування іншого факту, який можливо було б кваліфікувати як порушення правил військового обліку, достатнього для внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, тому відповідачем безпідставно внесено ці відомості до реєстру стосовно позивача.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача внести відомості щодо позивача до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" та враховує положення "Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи N R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень", прийняті Комітетом Міністрів 11.03.80, щодо того, що суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі повноважень суду, визначених законодавцем.
Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах Закону, зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.
Суд при вирішенні публічно-правових спорів перевіряє чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підміняти рішення суб`єкта владних повноважень.
Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.
Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку
Таким чином, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 та від 22.01.2020 у справах № 1640/2594/18 та № 826/9749/17 відповідно.
Частиною 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Оскільки судом встановлено протиправність дій відповідача, яка полягає у внесенні відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про порушення позивачем правил військового обліку, суд вважає, що у цьому випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень та/або вчинення дій.
Отже, за викладених обставин, суд приходить висновку про необхідність зобов`язання відповідача виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості щодо наявності порушень правил військового обліку позивачем, що, на переконання суду, є найбільш ефективних способом захисту, який призведе до відновлення порушеного права позивача у даних правовідносинах з урахуванням приписів ст. 13 Конвенції.
Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. За таких обставин, у цьому випадку, не було факту, який можливо було б кваліфікувати як порушення військового обліку, достатнього для внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, тому відповідачем безпідставно внесено ці відомості до реєстру стосовно позивача.
За наведеного та враховуючи встановлені обставини у справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позов підлягає до задоволення частково, тому до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 1331,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -
ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 .
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 .
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1331,20 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 05 червня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 ); 
відповідач:
- ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ). 

Головуючий суддя Грицюк Р.П.