Єдиний унікальний номер 741/21/26
Провадження № 3/741/105/26

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 02 червня 2026 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого – судді Киреєва О.В.,
з участю секретаря судового засідання Герасимчук Н.Ю.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , та його захисника – адвоката Гунька О.Ю., 
розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення (протокол серії ЕПР1 № 538119), передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, охоронника ТЕЦ м. Київ,
встановив:
10 вересня 2025 року ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суть якого зводиться до того, що 04 травня 2025 року о 20 годині 17 хвилин він керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. На ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
11 грудня 2025 року о 19 годині 21 хвилина в м. Носівка Ніжинського району Чернігівської області по вул. Автоколонна ОСОБА_1 керував транспортним засобом (автомобілем) «ЗАЗ 110206», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови), відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав повністю, надав суду пояснення, суть яких зводиться до того, що він не керував автомобілем, за кермом перебувала його дружина. Працівники поліції на службовому автомобілі без увімкнених проблискових маячків спочатку рухалися їм на зустріч, а потім розвернулися, увімкнули маячки та поїхали за ними. У цей момент дружина зупинила автомобіль та пішла по документи. Він ( ОСОБА_1 ) позбавлений права керування транспортними засобами, сплатив штраф, який працівники поліції призначили йому за керування автомобілем без посвідчення водія. Дії працівників поліції, які виразилися у притягненні його до відповідальності за керування автомобілем без посвідчення водія, він ( ОСОБА_1 ) не оскаржував. Постанови за ст.ст. 122, 126 КУпАП працівники поліції вручили відразу після їх винесення, але він ( ОСОБА_1 ) їх не читав. Він ( ОСОБА_1 ) повідомляв працівникам поліції, що не перебував за кермом автомобіля. Про те, що відносно нього було складено протокол за ст. 130 КУпАП, він ( ОСОБА_1 ) довідався через два тижні після того, як отримав копію протоколу по пошті. Дружина повернулася на місце події через 10 хвилин, працівників поліції вже не було. Автомобіль нікому не передавався, після того, як дружина прийшла, вони поїхали на ньому додому. 
У судовому засіданні захисник просив закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. 
У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 надала суду пояснення, суть яких зводиться до того, що ОСОБА_1 є її цивільним чоловіком. 11 грудня 2025 року орієнтовно з 19 по 20 годину вона перебувала за кермом автомобіля, разом із чоловіком їздила у магазин «Зодіак». Посвідчення водія вона (свідок) отримала два роки тому, у цей день лише третій раз сіла за кермо автомобіля, так боїться їздити за кермом. Під час руху вона (свідок) побачила службовий автомобіль працівників поліції, який став рухатися за ними, злякалася, зупинила автомобіль та пішла додому, який розташований на відстані близько 1 км. Згодом вона (свідок) повернулася з документами, але працівників поліції вже не було. Вона (свідок) сіла за кермо автомобіля та разом із чоловіком поїхала додому.
Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку захисника, допитавши свідка, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 2 ст. 130 КУпАП України передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті (керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).
Вина ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення підтверджується відеозаписами з нагрудної камери поліцейського та службового відеореєстратора, з яких вбачається, що 11 грудня 2025 року працівниками поліції за допомогою проблискових маячків був зупинений автомобіль, який рухався з увімкненою аварійною сигналізацією та без світла. Поки працівник поліції підійшов до зупиненого автомобіля ОСОБА_1 пересів на переднє пасажирське сидіння. Інших осіб на місці зупинки, у тому числі жінки, яка б виходила з водійського місця автомобіля, не зафіксовано. ОСОБА_1 спочатку заперечував факт керування транспортним засобом, при цьому жодного слова про те, що за кермом перебувала його дружина, не говорив. ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції відмовився продувати прилад «Драгер» та їхати в лікарню для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, намагався вирішити питання без складання протоколу про адміністративне правопорушення. У ході оформленням адміністративних матеріалів ОСОБА_1 визнав факт керування автомобілем.
Суд дає критичну оцінку доводам захисника про те, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, визнає їх необґрунтованими та такими, що спростовуються доказами по справі, які суд визнає належними та допустимими.
Суд дає критичну оцінку доводам ОСОБА_1 , а також свідка ОСОБА_2 , яка доводиться йому цивільною дружиною, про те, що ОСОБА_1 не перебував за кермом автомобіля в момент його зупинки працівниками поліції, визнає їх недостовірними та необґрунтованими, оскільки вони спростовуються відеозаписами з нагрудної камери поліцейського та службового відеореєстратора.
Суд вважає, що такі доводи ОСОБА_1 , а також свідка ОСОБА_2 , мають на меті уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.
Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного в постанові від 4 вересня 2023 року у справі № 702/301/20, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Ураховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд приходить до висновку про те, що достатнім та необхідним для його виховання буде адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами без оплатного вилучення транспортного засобу.
Відповідно до ч. 3 ст. 30 КУпАП якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.
У зв`язку із тим, що на момент вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, постановою Носівського районного суду Чернігівської області від 10 вересня 2025 року (справа № 741/834/25), яка набрала законної сили 23 вересня 2025 року, ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами на строк один рік, до адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного цією постановою, має бути приєднана невідбута частина адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного постановою Носівського районного суду Чернігівської області від 10 вересня 2025 року. 
Керуючись п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ч. 2 ст. 130, ст.ст. 30, 283, 284 КУпАП, суд, - 
постановив:
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, призначивши стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.
На підставі ст. 30 КУпАП приєднати ОСОБА_1 до стягнення за цією постановою невідбуту частину стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за постановою Носівського районного суду Чернігівської області від 10 вересня 2025 року в справі № 741/834/25 та призначити йому загальний строк стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами 3 (три) роки 3 (три) місяці 11 (одинадцять) днів.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. 
У разі несплати ОСОБА_1 штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, у порядку примусового виконання даної постанови стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу в розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000 (шістдесят вісім тисяч) грн.
На постанову може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня її винесення. 

Суддя О.В. Киреєв