УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05червня 2026 року
м. Київ
справа № 576/2717/24
провадження № 51 - 2143 ск 26
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18 листопада 2025 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 06 травня 2026 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 22024200000000009 по обвинуваченню 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Привітне Кіровського (Ялтинського) району АР Крим, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України (далі - КК України), 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Соснівка Глухівського району Сумської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 436-2 КК України,
встановив:
За вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18 листопада 2025 року ОСОБА_6 визнано винуватою у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією майна. 
ОСОБА_5 визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111; ч. 1 ст. 436-2 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією майна; за ч. 1 ст. 436-2 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 7О КК України, за сукупністю правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років із конфіскацією майна. Вирішено питання щодо запобіжних заходів, процесуальних витрат та речових доказів.
Відповідно до обставин, детально наведених у вироку місцевого суду, ОСОБА_5 , усвідомлюючи той факт, що співрозмовники з кола його оточення, можуть не поділяти його антиукраїнських думок та тверджень, ініціативно, систематично, активно з використанням різних аргументів, досвіду та власного авторитету, під час особистого спілкування з іншими особами, маючи на меті переконання (схиляння) інших людей до своєї позиції, формував у адресатів антивладні та проросійські настрої, звинувачував державну владу України в розв`язанні війни проти власної країни.
ОСОБА_5 31 січня 2024 року о 08:25 год, перебуваючи в с. Соснівка Шосткинського р-ну Сумської обл., (точного місця знаходження досудовим розслідуванням не встановлено), діючи з єдиним умислом, використовуючи власний мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_1 , під час особистого спілкування по телефону з громадянином України ОСОБА_7 , що використовує абонентський номер мобільного телефону НОМЕР_2 , усно, ініціативно та активно, з використанням різних аргументів та власного авторитету, висловлював особисті та сталі твердження, в яких здійснив глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію РФ проти України, розпочату у 2014 році. Установлений мовленнєвий акт виражено лексичним засобом у такій фразі «О, «Градом» (нецензурний вислів) вчера по Шалыгино! Дают они (нецензурний вислів) захисникам!» демонструючи при цьому серйозність своєї позиції.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 04 лютого 2024 року о 10:14 год, перебуваючи в с. Соснівка Шосткинського р-ну Сумської обл. (точного місця знаходження досудовим розслідуванням не встановлено), діючи з єдиним умислом, використовуючи власний мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_1 під час особистого спілкування по телефону з громадянином України ОСОБА_7 , що використовує абонентський номер мобільного телефону НОМЕР_2 , усно, ініціативно та активно, з використанням різних аргументів та власного авторитету, висловлював особисті та сталі твердження, в яких здійснив глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію рф проти України, розпочату у 2014 році. Установлений мовленнєвий акт виражено лексичним засобом у такій фразі «В Шалыгино, казали там, у ОСОБА_29, по всему периметру так (нецензурний вислів) «Градами» так каже, що багато побили - и военных и…Каже як утікали вони оттуда (нецензурний вислів)» демонструючи при цьому серйозність своєї позиції.
05 лютого 2024 року о 08:43 год ОСОБА_5 , перебуваючи в с. Соснівка Шосткинського р-ну Сумської обл. (точного місця знаходження досудовим розслідуванням не встановлено), діючи з єдиним умислом, використовуючи власний мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_1 , під час особистого спілкування по телефону з громадянином України ОСОБА_7 , що використовує абонентський номер мобільного телефону НОМЕР_2 , усно, ініціативно та активно, з використанням різних аргументів та власного авторитету, висловлював особисті та сталі твердження, в яких здійснив глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію РФ проти України, розпочату у 2014 році. Установлений мовленнєвий акт виражено лексичним засобом у такій фразі «..вони тут дали (нецензурний вислів), конечно … А потом как дали они «Градами» так (нецензурний вислів) по всему периметру», демонструючи при цьому серйозність своєї позиції.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 10 лютого 2024 року о 08:37 год перебуваючи в с. Соснівка Шосткинського р-ну Сумської обл. (точного місця знаходження досудовим розслідуванням не встановлено), діючи з єдиним умислом, використовуючи власний мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_1 , під час особистого спілкування по телефону з громадянином України ОСОБА_7 , що використовує абонентський номер мобільного телефону НОМЕР_2 , усно, ініціативно та активно, з використанням різних аргументів та власного авторитету, висловлював особисті та сталі твердження, в яких виправдовував збройну агресію рф проти України, розпочатої у 2014 році. Установлений мовленнєвий акт виражено лексичним засобом у такій фразі «… по Харькову детей побили. Плачут, что по Харькову бьют! А вы какого с Харькова стреляете по Белгороду?! Там тоже дети пострадали! А вы в кого стреляете»? В Донецке своих людей побили!», демонструючи при цьому серйозність своєї позиції.
11 лютого 2024 року о 07:42 год ОСОБА_5 , перебуваючи в с. Соснівка Шосткинського р-ну Сумської обл. (точного місця знаходження досудовим розслідуванням не встановлено), діючи з єдиним умислом, використовуючи власний мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_1 , під час особистого спілкування по телефону з громадянином України ОСОБА_7 , що використовує абонентський номер мобільного телефону НОМЕР_2 , усно, ініціативно та активно, з використанням різних аргументів та власного авторитету, висловлював особисті та сталі твердження, в яких здійснив глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію рф проти України, розпочату у 2014 році. Установлений мовленнєвий акт виражено лексичним засобом у такій фразі «..хорошо вони там дали … ну стреляли сильно ночью ….. стреляют с россии….», демонструючи при цьому серйозність своєї позиції.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 12 лютого 2024 року о 13:14 год, перебуваючи в с. Соснівка Шосткинського р-ну Сумської обл. (точного місця знаходження досудовим розслідуванням не встановлено), діючи з єдиним умислом, використовуючи власний мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_1 , під час особистого спілкування по телефону з громадянином України ОСОБА_7 , що використовує абонентський номер мобільного телефону НОМЕР_2 , усно, ініціативно та активно, з використанням різних аргументів та власного авторитету, висловлював особисті та сталі твердження, в яких здійснив глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію рф проти України, розпочату у 2014 році. Установлений мовленнєвий акт виражено лексичним засобом у такій фразі: «Хорошо они сегодня (нецензурний вислів) по Хмельницку…», демонструючи при цьому серйозність своєї позиції.
Крім того, під час вищевказаної розмови від 12 лютого 2024 року у висловлюваннях ОСОБА_5 наявні сталі твердження, у яких він виправдовує збройну агресію рф проти України, розпочату в 2014 році. Установлений мовленнєвий акт виражено лексичним засобом у такій фразі «Хорошо они сегодня (нецензурний вислів) по Хмельницку, по Ровно попало там….Что захотели, казачки то и получайте! … Они приехали сюда чего, стрелять? А по них нельзя стрелять?», демонструючи при цьому серйозність своєї позиції.
26 лютого 2024 року о 18:16 год ОСОБА_5 , перебуваючи в с. Соснівка Шосткинського р-ну Сумської обл. (точного місця знаходження досудовим розслідуванням не встановлено) діючи з єдиним умислом, використовуючи власний мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_1 , під час особистого спілкування по телефону з громадянином України ОСОБА_7 , що використовує абонентський номер мобільного телефону НОМЕР_2 , усно, ініціативно та активно, з використанням різних аргументів та власного авторитету, висловлював особисті та сталі твердження, в яких здійснив глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію рф проти України, розпочату у 2014 році. Установлений мовленнєвий акт виражено лексичним засобом у такій фразі «А путина сейчас весь мир подымает! Да, действительно президент, сильный президент! Не читавши все рассказывает, все отвечает, все у него подготовлено, все знает, не брешет», демонструючи при цьому серйозність своєї позиції.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 28 лютого 2024 року о 13:13 год, перебуваючи в с. Соснівка Шосткинського р-ну Сумської обл. (точного місця знаходження досудовим розслідуванням не встановлено), діючи з єдиним умислом, використовуючи власний мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_1 , під час особистого спілкування по телефону з громадянином України ОСОБА_7 , що використовує абонентський номер мобільного телефону НОМЕР_2 , усно, ініціативно та активно, з використанням різних аргументів та власного авторитету, висловлював особисті та сталі твердження, у яких здійснив глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію рф проти України, розпочату у 2014 році. Установлений мовленнєвий акт виражено лексичним засобом у такій фразі «А то там «Градами» как дали!.. Там хорошо дали (нецензурний вислів)», демонструючи при цьому серйозність своєї позиції.
04 березня 2024 року о 07:28 год ОСОБА_5 , перебуваючи в с. Соснівка Шосткинського р-ну Сумської обл. (точного місця знаходження досудовим розслідуванням не встановлено), діючи з єдиним умислом, використовуючи власний мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_1 , під час особистого спілкування по телефону з громадянином України ОСОБА_7 , що використовує абонентський номер мобільного телефону НОМЕР_2 , усно, ініціативно та активно, з використанням різних аргументів та власного авторитету, висловлював особисті та сталі твердження, у яких виправдовував збройну агресію РФ проти України, розпочату у 2014 році. Установлений мовленнєвий акт виражено лексичним засобом у такій фразі «Оце у Курахово позавчора как (нецензурний вислів) !...Надо было встречать его (путина) хлебом-солью, а не ракетами», демонструючи при цьому серйозність своєї позиції.
Сумський апеляційний суд ухвалою від 06 травня 2026 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишив без задоволення, а вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18 листопада 2025 року - без змін.
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга захисника ОСОБА_4 , в якій вона порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень та закриття кримінального провадження.
Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Не погоджуючись з наданою судами оцінкою доказам, захисник вказує на невідповідність висновків судів фактичним обставинам кримінального провадження.
Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, зазначає, що:
? винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не доведена поза розумним сумнівом. У справі відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вини останнього у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень;
? у діях ОСОБА_5 відсутні суб`єктивна та об`єктивна сторони кримінальних правопорушень. Посилається на те, що ОСОБА_5 особисто не вчиняв будь-яких активних дій проти України, тому у нього відсутня вина у формі прямого умислу. Стверджує, що обвинувачення побудоване на припущеннях;
? протокол обшуку є недопустимим доказом, оскільки слідчим не вручено копію ухвали слідчого судді, на відеозаписі не видно понятих, обшук проводився одночасно декількома особами у різних кімнатах, під час цієї слідчої дії фактично проводився допит ОСОБА_5 без роз`яснення права на захист. Вважає, що докази, отримані внаслідок проведення такого обшуку, повинні визнаватися недопустимими відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева»;
? суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 94 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України);
? ухвала апеляційного суду є невмотивованою та не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Так, згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Висновки суду першої інстанції щодо визнання винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України та правильності кваліфікації її дій у цій касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи, викладені в касаційній скарзі захисника, якими він обґрунтовує заявлені вимоги, аналогічні доводам апеляційних скарг сторони захисту, яким апеляційний суд дав належну оцінку під час апеляційного розгляду.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).
Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Обвинувальний вирок може бути ухвалений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів.
Тобто, дотримуючись засади змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Цей стандарт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 на думку колегії суддів касаційного суду, було дотримано.
Так, в постановленій а наслідками апеляційного розгляду ухвалі, суд апеляційної інстанції зазначив, що місцевий суд, мотивуючи висновок про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111,ч. 1 ст. 436-2 КК України, послався на докази, які досліджені під час судового розгляду, є допустимими, достовірними та достатніми.
Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 своєї провини у пред`явленому обвинуваченні не визнав, надавати показання в суді першої інстанції відмовився. 
У той же час, у судовому засіданні безпосередньо у встановленому законом порядку суд першої інстанції допитав свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , зміст показань яких детально викладений у вироку.
Так, свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні, зокрема, пояснила, що є сусідкою подружжя ОСОБА_11 , знає, що ОСОБА_12 приїхала з Криму, колишнє її прізвище - ОСОБА_13 , у неї є сини: син ОСОБА_14 живе в Криму, а ОСОБА_15 до війни жив тут, у с. Соснівка, а потім виїхав в росію. Із ОСОБА_5 вона спілкувалась по телефону дуже рідко. Він особливо не радувався війні, про яку вони розмовляли, обговорювали, що бачили техніку, але він нічого не випитував.
Свідок ОСОБА_9 в суді першої інстанції надав показання, відповідно до яких він є сусідом ОСОБА_11 , знає їх давно. Про війну спілкувались з ними, коли десь прилетіло. ОСОБА_5 якогось особливого інтересу не виявляв, про розташування підрозділів ЗСУ наче не цікавився, телефону для дзвінків не просив, думок щодо бажання перейти на сторону росії не виказував, де розташовані фортифікаційні споруди наче не питав, але точно не пам`ятає. До війни ОСОБА_11 ставились негативно, про «рускій мир» нічого не чув. Знає, що є син ОСОБА_16 .
Допитаний місцевим судом свідок ОСОБА_7 надав показання, що він разом із ОСОБА_5 працював на брикетному заводі, спілкувались вони більше по телефону про рибалку, про війну, але про розташування ЗСУ, обстріли не розмовляли. Як ОСОБА_5 ставився до війни не знає, про розташування військ розказати не просив. Дітей ОСОБА_11 ніколи не бачив. Про співпрацю ОСОБА_5 з ворогом нічого не знав.
Свідок ОСОБА_10 надав показання у суді першої інстанції, що вони із ОСОБА_5 односельчани. З дітьми ОСОБА_11 ніколи не спілкувався. Чи співпрацював він з рф не знає, однак казав нібито «нащо надо, от і стріляють». Про розташування військових не обговорював з ним нічого, але була розмова, де він питав, де живуть військові. Куди прилетіло ОСОБА_5 питав, мабуть, з цікавості.
Суди встановили, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується також іншими дослідженими в ході судового розгляду доказами, зокрема, даними протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 264 КПК України, № 650 т від 05 березня 2024 року разом із додатком до нього у вигляді оптичного носія інформації № 4408т, у якому зафіксовано, що з телефону за ідентифікаційними ознаками з абонентським номером НОМЕР_3 у месенджері Telegram, закріпленому за вказаним абонентським номером із назвою облікового запису « ОСОБА_17 », що перебуває у постійному користуванні ОСОБА_6 , у період з 23 лютого по 01 березня 2024 року здійснювався обмін текстовими та графічними повідомленнями з особою, що використовувала обліковий запис « ОСОБА_18 » (абонентський номер не відображається), яким користувалися співробітники УФСБ рф по Курській області громадяни рф ОСОБА_19 та ОСОБА_20 ; даними протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 264 КПК України № 672 т від 11 березня 2024 року разом з додатком до нього у виді оптичного носія інформації № 4445т, з яких встановлюється, що з телефону за ідентифікаційними ознаками з абонентським номером НОМЕР_3 у месенджері Telegram, закріпленому за вказаним абонентським номером із назвою облікового запису « ОСОБА_17 », що знаходиться у постійному користуванні ОСОБА_6 у період з 01 по 11 березня 2024 року вівся обмін текстовими та графічними повідомленнями з особою, що має назву облікового запису « ОСОБА_18 » (абонентський номер не відображається), яким користуються співробітники УФСБ РФ по Курській області громадяни рф ОСОБА_19 та ОСОБА_20 ; даними протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 264 КПК України (зняття інформації з електронних інформаційних систем) від 25 березня 2024 року № 786т разом з додатком до нього у вигляді оптичного носія інформації № 4481т, з яких встановлюється, що з телефону за ідентифікаційними ознаками з абонентським номером НОМЕР_3 у месенджері Telegram, закріпленому за вказаним абонентським номером з назвою облікового запису « ОСОБА_17 », що знаходиться у постійному користуванні ОСОБА_6 у період з 01 по 11 березня 2024 року вівся обмін текстовими та графічними повідомленнями з особою, що має назву облікового запису « ОСОБА_18 »; даними протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 264 КПК України (зняття інформації з електронних інформаційних систем) № 1322т від 22 травня 2024 року разом з додатком до нього у вигляді оптичного носія інформації № 4917т, з яких встановлюється, що з телефону за ідентифікаційними ознаками з абонентським номером НОМЕР_3 у месенджері Telegram, закріпленому за вказаним абонентським номером з назвою облікового запису « ОСОБА_17 », що знаходиться у постійному користуванні ОСОБА_6 у період з 15 березня по 25 квітня 2024 року вівся обмін текстовими та графічними повідомленнями з особою, що має назву облікового запису « ОСОБА_18 »; даними протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 264 КПК України (зняття інформації з електронних інформаційних систем) № 691т від 12 березня 2024 року разом з додатком до нього у вигляді оптичного носія інформації № 4373/1. За результатами цієї НСРД встановлено, що з мобільного терміналу (телефону) за ідентифікаційними ознаками з абонентським номером НОМЕР_3 у мессенджері WhatsApp (закріпленому за цим же абонентським номером), що знаходиться у постійному користуванні ОСОБА_6 , здійснювались аудіо/відео виклики (обмін інформацією) з особою, яка у контактах ОСОБА_6 іменується як « ОСОБА_21 », яким користується громадянин України ОСОБА_22 ; даними протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 264 КПК України (зняття інформації з електронних інформаційних систем) від 25 березня 2024 року та додатку до нього у виді оптичного носія інформації № 4396т, з яких вбачається, що в період з 18 січня по 17 березня 2024 року з телефону за ідентифікаційними ознаками з абонентським номером НОМЕР_3 у месенджері WhatsApp, закріпленому за вказаним абонентським номером, що знаходиться у постійному користуванні ОСОБА_6 , з участю ОСОБА_5 здійснювалися аудіо/відео виклики (обмін інформацією) з особою, яка в контактах ОСОБА_6 іменується як « ОСОБА_21 » з абонентським номером НОМЕР_4 , яким користується громадянин України ОСОБА_22 ; даними протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 264 КПК України від 25 березня 2024 року № 786 т і додатком до нього у вигляді оптичного носія інформації № 4482, з яких вбачається, що в період з 18 січня по 17 березня 2024 року з телефону за ідентифікаційними ознаками з абонентським номером НОМЕР_3 у месенджері WhatsApp, закріпленому за вказаним абонентським номером з назвою облікового запису « ОСОБА_17 », що знаходиться у постійному користуванні ОСОБА_6 вівся обмін текстовими та графічними повідомленнями, а також здійснювалися аудіо/відео виклики (обмін інформацією) з особою, яка в контактах ОСОБА_6 іменується як « ОСОБА_21 » (абонентський номер НОМЕР_4 ), яким користується громадянин України ОСОБА_22 ; даними протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 260 КПК України (аудіо-, відеоконтроль особи) від 25 березня 2024 року та додатком до нього у вигляді оптичного носія інформації № 9397т, в якому зафіксовано розмову ОСОБА_5 із ОСОБА_6 від 23 лютого 2024 року; даними листа т.в.о начальника штаба - заступника командира військової частини НОМЕР_5 , яким підтверджено факт дислокації підрозділів вч НОМЕР_6 29 лютого 2024 року в районі АДРЕСА_1 за координатами 51.628110.34.022, щодо нанесення вогневого ураження за даними координатами інформація відсутня, 01 березня 2024 року в районі н.п. Соснівка Шосткинського р-ну Сумської обл. за координатами 51.617227.34.075, щодо нанесення вогневого ураження за даними координатами інформація відсутня, та 04 березня 2024 року в районі н.п. Соснівка Шосткинського р-ну Сумської обл. за JPS координатами 51.623664.34.05, за наявною інформацією з 03 лютого по 05 березня 2024 року по місцю дислокації підрозділу, за зазначеними координатами, наносилося вогневе ураження артилерійськими/вогнеметними розрахунками ворога, у тому числі з використанням реактивних засобів ураження, додаткова інформація щодо бойових втрат відсутня; даними протоколу обшуку домоволодіння за місцем проживання обвинувачених від 25 квітня 2024 року та додатком до нього; даними протоколу огляду предметів та документів від 10 червня 2024 року, вилучених 25 квітня 2024 року під час обшуку ОСОБА_6 , яким зафіксовано огляд мобільного телефона марки Redmi, imei: НОМЕР_7 , imei 2: НОМЕР_8 із сім картою Vodafone НОМЕР_9 , серед контактів наявні записи «Генуля» з номером телефону НОМЕР_10 та ОСОБА_23 » НОМЕР_11 . У застосунку Telegram 24 квітня 2024 року зафіксовано обмін інформацією (листування) між обліковим записом « ОСОБА_17 » (абонентський номер НОМЕР_3 ) та обліковим записом « ОСОБА_18 » (абонентський номер не відображається) наступного змісту (частково, мовою оригіналу): «Добрый день, у нас все хорошо. Вчера молодцы ребята, дали по Чернево хорошо. Их там собралось как раз очень много, есть двухсотые и трехсотые»; даними протоколу огляду предметів та документів від 10 червня 2024 року, вилучених 25 квітня 2024 року під час обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яким зафіксовано огляд пластикових банківських карток ПриватБанк, мобільного телефону чорного кольору Nokia модель 206, imei 1 НОМЕР_12 , Imei 2 НОМЕР_13 , мобільного телефону Samsung модель SM-J120H/DS, imei 1 НОМЕР_14 , imei 2 НОМЕР_15 , сім-карта мобільної мережі Vodafon № НОМЕР_16 , флеш Micro SD об`ємом пам`яті 2GB; записний зошит, в якому на обкладинці наявні записи контактів з російськими операторами: ОСОБА_21 НОМЕР_4 , Генуля НОМЕР_10 , ОСОБА_24 НОМЕР_17 , ОСОБА_25 НОМЕР_11 , ОСОБА_26 НОМЕР_18 , ОСОБА_26 НОМЕР_19 ; даними протоколу огляду диску з інформацією про телефонні/смс/інтернет з`єднання (сесії) провайдера стільникового зв`язку «ВФ Україна» за абонентськими номерами, якими користувалися ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та інші особи, які не є обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні від 21 вересня 2024 року, яким встановлено, що в дати вчинення розслідуваних злочинів наявні з`єднання за абонентським номером НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_6 , за період з 23 лютого по 24 квітня 2024 року; даними протоколу обшуку транспортного засобу ВАЗ 21011 від 25 квітня 2024 року; даними протоколу огляду предметів та документів від 10 червня 2024 року вилучених 25 квітня 2024 року під час обшуку транспортного засобу ВАЗ 21011, який використовував ОСОБА_5 ; даними протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 263 КПК України № 786т від 25 березня 2024 року з додатком до нього у вигляді оптичного носія інформації № 4446т, з якого вбачається, що в період з 04 по 17 березня 2024 року здійснювалось зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж за абонентським номером НОМЕР_1 , що знаходиться в постійному користуванні ОСОБА_5 , та якими була зафіксована телефонна розмова, що відбулася 04 березня 2024 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Предметом розмови були військові події на Східному напрямку. Серед іншого ОСОБА_5 сказав фрази «Оце у Курахово поза вчора как у*бали!.. Надо було встречать его (путина) хлебом-солью, а не ракетами»; даними протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 263 КПК України № 786т від 25 березня 2024 року з додатком до нього у вигляді оптичного носія інформації № 4359, з якого вбачається, що в період з 30 січня по 03 березня 2024 року здійснювалось зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж за абонентським номером НОМЕР_2 , що знаходиться в постійному користуванні ОСОБА_7 , та якими були зафіксовані наступні телефонні розмови із ОСОБА_5 , у яких останній зробив такі висловлювання: 04 лютого 2024 року «В Шалыгино, казали там у ОСОБА_27 (?), по всему периметру как прох*ярили «Градами», так каже шо багато побили- и военных, и (не дог.)Каже, як утікали вони оттуда-п*здец!»; 05 лютого 2024 роки «…вони тут дали п*зды, конечно….А потом как дали они « ІНФОРМАЦІЯ_3 » там нах*й по всему периметру!»; 11 лютого 2024 року «… хорошо вони там дали… Ну, стреляли сильно ночью. ...стреляют с россии…»; даними протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 263 КПК України № 786т від 25 березня 2024 року з додатком до нього у вигляді оптичного носія інформації № 4357, з якого вбачається, що в період з 30 січня по 03 березня 2024 року здійснювалось зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж за абонентським номером НОМЕР_1 , що знаходиться в постійному користуванні ОСОБА_5 , та якими були зафіксовані наступні телефонні розмови із ОСОБА_7 , у яких останній зробив такі висловлювання: 31 січня 2024 року «Градом» еб*нули вчера по Шалыгино! Дают они п*зды захисникам!»; 04 лютого 2024 року «В Шалыгино, казали там у ОСОБА_27 (?), по всему периметру как прох*ярили «Градами», так каже шо багато побили- и военных, и (не дог.)Каже, як утікали вони оттуда-п*здец!»; 10 лютого 2024 року «… по Харькову детей побили. Плачут, что по Харькову бьют! А вы какого с Харькова стреляете по Белгороду?! Там тоже дети пострадали! А вы в кого стреляли? В Донецке своих людей побили!»; 11 лютого 2024 року «… хорошо вони там дали… Ну, стреляли сильно ночью. ...стреляют с россии…»; 12 лютого 2024 року «Хорошо они сегодня еб*нули по Хмельницку, по Ровно попало там…Что захотели, казачки, то и получайте!...Они приехали сюда чего, стрелять? А по них нельзя стрелять?»; 26 лютого 2024 року «А путина сейчас весь мир подымает! Да, действительно президент, сильный президент! Не читавши все рассказывает, все отвечает, все у него подготовлено, все знает, не брешет»; 28 лютого 2024 року «…А то там «Градами как дали!... Там хорошо дали п*зды»; даними висновку експерта № 881 від 09 жовтня 2024 року, за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) екпертизи мовлення; даними інших висновків експертів.
Разом з тим, суди позицію обвинуваченого ОСОБА_5 про невизнання винуватості оцінили критично, зазначивши при цьому, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, безпосередньо досліджених у судовому засіданні.
У той же час, переглянувши вирок суду першої інстанції за апеляційною скаргою захисника, у постановленій за наслідками апеляційного розгляду ухвалі, суд апеляційної інстанції погодився із рішенням місцевого суду та обґрунтовано зазначив, що висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 436-2 КК України, ґрунтуються на доказах, які детально наведені у вироку та відповідають фактичним обставинам справи, зібраних у встановленому законом порядку, досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст. 94 КПК України.
Щодо інших доводів касаційної скарги захисника про відсутність у діях ОСОБА_5 суб`єктивної та об`єктивної сторони інкримінованих кримінальних правопорушень; відсутність вини у формі прямого умислу; пред`явлене обвинувачення побудоване на припущеннях; ОСОБА_5 не був обізнаний про злочинні дії своєї дружини
Так, частиною 2 ст. 111 КК України передбачена відповідальність за вчинення державної зради, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, шпигунство, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинені в умовах воєнного стану.
Тобто, «державна зрада» (ст.111 КК України) має три форми 1) перехід на бік ворога в період збройного конфлікту; 2) шпигунство; 3) надання іноземній державі, іноземній організацій або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.
Частиною 2 ст. 111 КК України сформульовано кваліфікований склад злочину, а саме «Ті самі діяння, вчинені в умовах воєнного стану».
3 24 лютого 2022 року відповідним Указом Президента України введено в Україні воєнний стан, який діє по теперішній час, а тому будь-яке діяння, що є формою державної зради, буде інкримінуватися з урахуванням відповідної кваліфікуючої ознаки.
Вчинення будь-яких діянь, передбачених ч. 1 ст. 111 КК України, заподіює шкоду національній безпеці України і розцінюються як підривна діяльність проти неї.
Надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України полягає у сприянні їх можливим чи дійсним зусиллям заподіяти шкоду національній безпеці України. Види підривної діяльності проти України можуть бути різноманітними.
Варто зауважити, що державна зрада є закінченим злочином не з моменту встановлення зв`язку з іноземною державою, іноземною організацією або їх представниками чи з моменту отримання від них злочинного завдання, а з моменту вчинення певних конкретних дій на шкоду Україні.
Разом з тим, вчиняючи державну зраду, винний усвідомлює, що він здійснює перехід на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту (вчинює шпигунські дії, надає іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомогу в проведенні підривної діяльності проти України) і бажає цього.
Формулювання «на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України» визначає суб`єктивну спрямованість дій винного, однак не є характеристикою суспільно небезпечних наслідків діяння. Факт заподіяння вказаної шкоди не має значення для кваліфікації діяння за ст. 111 КК України.
Положеннями ст. 28 ч. 2 КК України встановлено, що кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.
Домовленість про спільне вчинення кримінального правопорушення заздалегідь означає наявність згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони. Така домовленість не обов`язково має бути досягнута в усній чи письмовій формі, а може підтверджуватися конклюдентними діями, що свідчать про намір діяти для досягнення спільної злочинної мети.
Як убачається із оскаржуваних судових рішень, судами встановлено, що факт обізнаності ОСОБА_5 про злочинні наміри ОСОБА_6 та його особиста участь у здійсненні підривної діяльності проти України підтверджуються, зокрема, відомостями, що містяться у протоколі негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 264 КПК України (зняття інформації з електронних інформаційних систем) № 691т від 12 березня 2024 року, яким зафіксована телефонна розмова у мессенджері WhatsApp між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_22 , у ході якої ОСОБА_5 повідомляє про наслідки обстрілу Шосткинського району з боку рф, за вихідними даними, переданими ОСОБА_6 представнику держави-агресора рф під умовним ім`я « ОСОБА_18 ».
Водночас під час розгляду кримінального провадження суди дійшли висновку, що із відомостей, отриманих у результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії вбачається, що протягом усього часу розмови ОСОБА_6 із ОСОБА_22 , у ході якої остання неодноразово повідомляє про факти інформування нею « ОСОБА_18 » (яким користувалися співробітники УФСБ РФ по Курській області громадяни рф ОСОБА_19 та ОСОБА_20 ) щодо наслідків ворожих обстрілів населених пунктів Шалигинської територіальної громади Шосткинського р-ну Сумської обл., а також про надання відомостей щодо місць розташування особового складу та військової техніки Збройних Сил України, ОСОБА_5 бере активну участь у спілкуванні між зазначеними особами, особисто підтверджує факти передачі такої інформації представникам рф, при цьому не висловлює жодного осуду дій своєї дружини, а навпаки - фактично їх схвалює.
Крім того, суд апеляційної інстанції слушно зауважив, що у долучених до матеріалів кримінального провадження протоколах за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 264 КПК України, зафіксовано обмін текстовими та графічними повідомленнями у месенджері Telegram між ОСОБА_6 та особою, яка використовує обліковий запис « ОСОБА_18 », під час якого обвинувачена, повідомляючи про наслідки обстрілу території Шосткинського р-ну військами рф, неодноразово висловлювалася про те, що завдання, отримані від представника держави-агресора - російської федерації, вона виконувала спільно зі «старим».
Як встановлено судами, вказане підтверджується, зокрема, даними переписок від 26 лютого, 06, 21 та 22 березня 2024 року.
Так, у переписці від 26 лютого 2024 року, ОСОБА_6 повідомляє абонента «ОСОБА_18» про значну кількість військових машин поблизу церкви з рожевою покрівлею у м. Глухові, а також надає опис розташованої поруч будівлі; на запитання абонента щодо того, чи не залишився хтось під фермою, вона відповіла: «нет никого, вчера старый ездил по молоко и все узнал».
Також 06 березня 2024 року в одному з повідомлень ОСОБА_6 повідомила, що під час попередньої поїздки до м. Глухова, «по дідову пенсію», вони були зупинені на блок-посту та доставлені до відділку поліції, і тепер «старий» боїться, тому вона можливо піде на звалище сама.
21 березня 2024 року під час обміну повідомленнями між ОСОБА_6 та абонентом « ОСОБА_18 » обвинувачена також, зокрема, зазначила: «Как получится скину точно, меня старый под монастырь подведет, не соображает он по этому телефону».
22 березня 2024 року, на виконання раніше отриманої від представника рф вказівки, ОСОБА_6 повідомила, що їм не вдалося повторно перевірити раніше оглянуте місце у зв`язку з перебуванням у зазначеному районі працівників комунальних служб.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що встановлені місцевим судом обставини свідчать про наявність у діях ОСОБА_5 попередньої змови групи осіб, оскільки ОСОБА_6 за попередньою домовленістю із ОСОБА_5 передавала представнику рф військову інформацію, яка за своїм змістом була спрямована на сприяння у проведенні підривної діяльності проти України.
Дії обвинувачених мали спільний та послідовний характер, унаслідок чого систематично здійснювалася передача противнику відомостей про розташування військових об`єктів, військової техніки та особового складу Збройних Сил України.
З огляду на викладене, суди дійшли обґрунтованого висновку, що отримані в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій, передбачених ст. 264 КПК України, дані у своїй сукупності беззаперечно свідчать про те, що ОСОБА_5 було відомо про вчинення ОСОБА_6 злочинних дій, спрямованих на провадження підривної діяльності проти України, а також підтверджено його активну та безпосередню участь у вчиненні таких дій.
Крім того, суди також дійшли обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України.
Так, суд апеляційної інстанції погодився із висновками місцевого суду про те, що факт висловлювань ОСОБА_5 , у яких мало місце виправдовування збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали зазначену агресію, підтверджується письмовими доказами, зокрема протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 263 КПК України.
У ході проведення цих слідчих дій зафіксовано телефонні розмови ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , під час яких обвинувачений говорив: « ОСОБА_28 , « ІНФОРМАЦІЯ_4 » еб…нули вчера по Шалыгино! Дают они п…зды захисникам!»; «Ч-…В Шалыгино, казали там у ОСОБА_27 (?), по всему периметру как прох…ярили «Градами», так каже шо багато побили- и вонных, и (не дог.) Каже, як утікали вони оттуда - п…здец!»; «Ч-… вони тут дали п…зды, конечно… А потом как дали они «Гарадми» там нах..й по всему периметру!»; «… по Харькову детей побили. Плачут, что по Харькову бьютт! А вы какого с Харькова стреляете по Белгороду?! Там тоже дети пострадали! А вы в кого стреляли? В Донецке своих людей побили!»; «Ч-…хорошо вони там дали… Ну, стреляли сильно ночью. …стреляют с россии»; «Ч-… Хорошо они сегодня еб…нули по Хмельницку, по Ровно попало там… Что захотели, казачки, то и получайте!... Они приехали сюда чего, стрелять? А по них нельзя стрелять?»; «Ч -… а путина сейчас весь мир подымает! Да, действительно президент, сильный президент! Не читавши все рассказывает, все отвечает, все у него подготовлено, все знает, не брешет»; «Ч-…А то там «Градами как дали!...Там хорошо дали п…зды»; «Оце у Курахово поза вчора как у…бали! …Надо було встречать его (путина) хлебом-солью, а не ракетами».
Разом з тим, відповідно до висновку експерта № 881 від 09 жовтня 2024 року, складеного за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи мовлення, зазначені висловлювання ОСОБА_5 містять глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію рф проти України, розпочату у 2014 році.
Колегія суддів звертає увагу, що, як вже зазначалося вище, Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. У зв`язку з цим, відповідно до вимог ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції, зокрема, не має права вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Тож, доводи захисника в цій частині не є слушними.
Щодо доводів касаційної скарги захисника про те, що протокол обшуку є недопустимим доказом, оскільки слідчим не вручено копію ухвали слідчого судді, на відеозаписі не видно понятих, обшук проводився одночасно декількома особами у різних кімнатах та у ході проведення цієї слідчої дії фактично здійснювався допит ОСОБА_5 без роз`яснення права на захист; докази, отримані внаслідок проведення такого обшуку, повинні визнаватися недопустимими відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева»
Так, в основі встановлених кримінальним процесуальним законом правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду повинні знаходитися права людини і виправданість втручання в них держави незалежно від того, яка саме посадова особа обмежує права.
На користь відповідного висновку свідчить зміст ст. 87 КПК України, якою визначено критерії недопустимості засобів доказування у зв`язку з недотриманням законного порядку їх одержання. Згідно з частиною першою цієї статті недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Частинами другою і третьою цієї статті передбачено безальтернативний обов`язок суду констатувати істотне порушення прав людини і основоположних свобод і визнати недопустимими засоби доказування, отримані: в результаті процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, здійснених без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози його застосування; з порушенням права особи на захист; з показань чи пояснень, відібраних із порушенням права особи відмовитися від давання показань і не відповідати на запитання, або без повідомлення про таке право; з порушенням права на перехресний допит; з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування та прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; в результаті обшуку житла чи іншого володіння особи, якщо до проведення даної слідчої дії не було допущено адвоката.
З наведеного слідує, що імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини - заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України).
Відтак у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України.
З огляду на зазначене суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.
Як убачається із оскаржуваних судових рішень, 25 квітня 2024 року за місцем проживання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 проведено обшук.
Відповідно до ч. 3 ст. 236 КПК України, перед початком виконання ухвали слідчого судді особі, яка володіє житлом чи іншим володінням, повинно бути пред`явлено ухвалу та надано її копію.
Так, суд апеляційної інстанції встановив, що відповідно до відеозапису, долученого до протоколу обшуку домоволодіння, слідчий повідомив учасників слідчої дії про проведення обшуку житлового будинку за місцем проживання обвинувачених на підставі ухвали слідчого судді. Копію зазначеної ухвали обвинувачений ОСОБА_5 отримувати відмовився, у зв`язку з чим її зміст було оголошено слідчим усім присутнім учасникам слідчої дії.
Апеляційний суд у своєму рішенні слушно зауважив, що КПК України не містить вимоги щодо обов`язкового отримання або підписання копії ухвали, натомість визначальним є сам факт пред`явлення ухвали слідчого судді, що й було забезпечено слідчим перед початком проведення слідчої дії.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 615 КПК України, при проведенні обшуку або огляду житла чи іншого володіння особи, обшуку особи, якщо залучення понятих є об`єктивно неможливим або пов`язано з потенційною небезпекою для їхнього життя чи здоров`я, відповідні слідчі (розшукові) дії проводяться без залучення понятих. У такому разі хід і результати проведення обшуку або огляду житла чи іншого володіння особи, обшуку особи в обов`язковому порядку фіксуються доступними технічними засобами шляхом здійснення безперервного відеозапису.
Суд апеляційної інстанції, спростовуючи доводи захисника щодо проведення обшуку житла без участі понятих, з урахуванням приписів ст. 615 КПК України, обґрунтовано послався також на наказ Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, яким затверджено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або які тимчасово окуповані російською федерацією. Так, с. Соснівка Шалигинської селищної територіальної громади розташоване в безпосередній близькості до державного кордону України з рф, регулярно зазнає обстрілів та включене до зазначеного Переліку.
Тож, на переконання цього суду, перебування цивільних осіб у с. Соснівка є потенційно небезпечним для життя та здоров`я.
Отже, враховуючи вищевикладене, а також той факт, що обшук житла обвинувачених був проведений із забезпеченням безперервної відеофіксації, суд апеляційної інстанції дійшов слушного висновку про правомірність проведеної слідчої дії без участі понятих.
Не залишились поза увагою апеляційного суду також посилання захисника на те, що під час обшуку фактично проводився допит ОСОБА_5 . 
Так, спростовуючи доводи сторони захисту в цій частині, апеляційний суд зазначив, що на відеозаписі слідчої дії зафіксовано, що у ході проведення обшуку слідчим було поставлено запитання обвинуваченому ОСОБА_5 щодо належності йому виявлених лікарських засобів та необхідності їх взяти з собою.
У зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку, що дії слідчого були спрямовані на забезпечення безпеки та охорони здоров`я обвинуваченого, а не на порушення його права на захист.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції слушно зауважив, що враховуючи положення КПК України щодо допустимості доказів, сам по собі факт постановки слідчим уточнюючих запитань під час проведення обшуку не змінює правової природи зазначеної слідчої дії та не свідчить про фактичне проведення допиту поза встановленою процесуальною процедурою.
З урахуванням викладеного, доводи захисника в цій частині також не можна вважати слушними.
Решта доводів касаційної скарги захисника висновків судів першої та апеляційної інстанції також не спростовує та фактично зводиться до переоцінки доказів і встановлених по справі обставин, що в силу вимог статті 433 КПК України не може бути предметом оцінки суду касаційної інстанції.
Апеляційний суд, переглядаючи вирок врахував, що докази по справі були належним чином досліджені під час розгляду в суді першої інстанції, є належними та допустимими відповідно до вимог статей 84-86 КПК України, оцінені судом згідно із ст. 94 КПК України, та в своїй сукупності спростовують доводи сторони захисту про не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 436-2 КК України.
Ухвала суду апеляційної інстанції є вмотивованою та відповідає вимогам статей 370 та 419 КПК України.
У той же час, касаційна скарга захисника ОСОБА_4 не містить конкретного обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які перешкодили чи могли перешкодити судам першої та апеляційної інстанції ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення при розгляді кримінального провадження з огляду на положення статтей 412, 413 КПК України, а відтак й необхідності скасування чи зміни судових рішень на підставах, передбачених ч.1 ст. 438 КПК України.
Оскільки з касаційної скарги захисника, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.
На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18 листопада 2025 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 06 травня 2026 року стосовно ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. 
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3