ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2026 року	справа № 380/4671/26	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ЄДРПОУ 13814885) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії ,-
встановив:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , у якій просить суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 134550004985 від 28.07.2025 про відмову ОСОБА_1 в переведенні з пенсії по віку, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723 – XII, п.п. 10, 12 Закону України від 10.12.2015 № 889 «Про державну службу», з дня звернення із заявою за призначенням такої пенсії від 05.03.2024, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи на посадах в органах місцевого самоврядування, із урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення (перерахунку) пенсії державного службовця;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 ( далі – позивач) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказує про те, що позивачка неодноразово зверталася до ГУ ПФУ у Львівській області із заявами від 05.03.2024, 04.06.2024 та 25.06.2024 про переведення на пенсію державного службовця, додавши всі необхідні документи, зокрема довідку про складові заробітної плати. Листом від 26.03.2024 відповідач відмовив у задоволенні заяви від 05.03.2024, посилаючись на те, що позивачка працювала на посадах в органах місцевого самоврядування, а тому відповідні періоди не підлягають зарахуванню до стажу державної служби. Далі листом від 18.06.2024 відповідач відмовив у розгляді заяви від 04.06.2024, вказавши на неподання заяви встановленої форми та запропонувавши звернутися повторно. На виконання цих вимог 25.06.2024 позивачка подала заяву за встановленою формою разом з усіма необхідними документами, однак зазначена заява залишилася без належного реагування. Вважаючи такі дії та бездіяльність відповідача протиправними, позивачка звернулася до суду. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 у справі №380/18343/24 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо неналежного розгляду заяв ОСОБА_1 від 05.03.2024 та 04.06.2024 про призначення пільгової пенсії. Проте за результатами виконання судового рішення відповідач прийняв рішення від 28.07.2025 №134550004985 про відмову у переведенні на пенсію державного службовця, яке позивач вважає протиправним.
Ухвалою судді від 18 березня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області ( далі – відповідач) подало до суду відзив на позовну заяву, в якому з наведеними позивачем у позовній заяві обставинами та вимогами не погоджується повністю. Зазначає про те, що позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058 та звернувся із заявами про переведення на пенсію державного службовця. За результатами розгляду заяв рішенням від 28.07.2025 №134550004985 їй відмовлено у такому переведенні. Відмова обґрунтована тим, що право на пенсію державного службовця після набрання чинності Законом №889 зберігається лише за особами, які відповідають вимогам пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону та статті 37 Закону №3723. Водночас трудова діяльність позивача після 04.07.2001 проходила на посадах в органах місцевого самоврядування, які не належать до посад державної служби та не дають права на призначення пенсії державного службовця. Відтак просить відмовити у задоволенні позову.
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.
ОСОБА_1 з 10.04.2019 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивач звернувся до відповідача із заявою від 05.03.2024 про переведення з одного виду пенсії на інший.
Листом від 26.03.2024 № 8528- 8261/А-52/8-1300/24 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, розглянувши заяву позивача в порядку Закону України «Про звернення громадян», повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав для зарахування до стажу державної служби періодів роботи на посадах осіб місцевого самоврядування.
Представник позивача повторно подала заяву про переведення ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший.
Листом від 18.06.2024 № 15660-16168/А-52/8-1300/24 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило представнику позивачу про те, що Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 визначено, що заява на призначення (перерахунок) пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр).
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у справі № 380/18343/24 позов задоволено частково; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо неналежного розгляду заяв ОСОБА_1 від 05.03.2024 та 04.06.2024 про призначення пільгової пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 05.03.2024 та 04.06.2024 про призначення пільгової пенсії із прийняттям за наслідками такого розгляду рішення в порядку та за формою, визначеною Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2025 року у справі № 380/18343/24 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області - залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у справі №380/18343/24 - без змін.
На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у справі № 380/18343/24 Головне управління пенсійного фонду у Львівській області повторно розглянуло заяви ОСОБА_1 від 05.03.2024 та 04.06.2024 про призначення пільгової пенсії. Прийнято рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 . В обґрунтуванні вказаної заяви зазначено про те, що на момент набрання чинності Закону №889 – VIII «Про державну службу» станом на 1.05.2016 заявниця не обіймала посаду державного службовця в державному органі, а тому права на перехід на пенсі по віку відповідно до статті 37 Закону №3723 – XII не має. За змістом рішення «Час роботи в органах місцевого самоврядування, в тому числі на виборних посадах, зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723 до 04 липня 2001 року, тобто на дату набрання чинності Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування». До цієї дати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 №239 посади працівників місцевих рад народних депутатів та їхніх виконавчих комітетів було віднесено до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєно їм ранги державних службовців. З 04 липня 2001 року посади працівників рад народних депутатів та їхніх виконавчих комітетів є посадами органів місцевого самоврядування. З 01.05.2016 згідно статті 25 Закону №3723-XII ці посади не відносяться до посад державної служби.»
Позивач вважає таке рішення протиправними, відтак звернувся із вказаним позовом до суду.
При прийнятті рішення суд керується такими нормами права.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частиною першою статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 10 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Частиною 3 ст. 45 Закону № 1058-IV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
До 01.05.2016 діяло законодавство у сфері державної служби, яке передбачало право державного службовця на призначення пенсії на умовах, визначених статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-VIII).
Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
З 01.05.2016 набрав чинності новий Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).
Статтею 90 Закону № 889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до п. 2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Пунктом 10 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Також згідно з пунктом 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону № 3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених чинним на той час законодавством.
Згідно з оскаржуваним рішенням підставою для відмови позивачці у переході на пенсію за віком на підставі Закону №889-VIII слугувала відсутність необхідного стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, станом на 01.05.2016, оскільки позивач працював посадовою особою органу місцевого самоврядування, а стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування зараховувався до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії державного службовця лише до 04.07.2001.
Посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби було визначено Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - порядок №283) (діяв до набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII).
Згідно з п. 2 порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Порядок № 283 втратив чинність у зв`язку із затвердженням 25.03.2016 постановою №229 Кабінету Міністрів України нового Порядку обчислення стажу державної служби (далі – порядок №229).
За змістом п. 4 порядку №229 до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України № 2493-III від 07.06.2001 «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 46 Закону до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
За правилами ст. 1 Закону України від 07.06.2001 №2493-III «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі - Закон №2493-III) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.
Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету (ст. 2 Закону № 2493-III).
За правилами ст. 3 Закону № 2493-III посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.
Так, у висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 26.06.2018 у справі №735/939/17 зазначено, що час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", входить до стажу державної служби.
Суд встановив, що відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 від 07.10.1977 позивач має такий стаж роботи в органах місцевого самоврядування:
- 28.08.2001 прийнята тимчасово на посаду інспектора по контролю в Головне Управління архітектури і містобудування (на час декретної відпустки п. Н. Луцишин);
- 14.08.2002 переведена на посаду референта, спеціаліста 2-ої категорії Управління архітектури і містобудування по контракту;
- 14.08.2002 прийнята на посаду референта, спеціаліста 2-ої категорії Управління архітектури і містобудування за строковим трудовим контрактом до часу проведення конкурсу на заміщення вакантної посади;
- 25.11.2002 призначена на посаду референта спеціаліста 2-ої категорії Управління архітектури і містобудування, як така, що зарахована за конкурсом в кадровий резерв на час відпустки по догляду за дитиною п. Н. Луцишин. Приведена до присяги посадової особи місцевого самоврядування. Присвоєний 12 ранг в межах 6 категорії посад службових осіб місцевого самоврядування;
- 01.12.2003 переведена на посаду спеціаліста 1-ої категорії, архітектора Галицького району Управління охорони історичного середовища з кадрового резерву на цю посаду;
- 31.03.2005 присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування;
- 10.10.2005 у зв`язку з реорганізацією переведена у відділ використання об`єктів культурної спадщини на посаду архітектора, головного спеціаліста;
- 04.01.2007 у зв`язку з реорганізацією та скороченням чисельності виконавчих органів міської ради переведена на посаду головного спеціаліста, архітектора відділу охорони та використання об`єктів культурної спадщини Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради.
На цей час позивач продовжує працювати на вказаній посаді.
Отже, періоди роботи позивача на посадах органів місцевого самоврядування, які підтверджуються записами у його трудовій книжці, мають зараховуватися до стажу державної служби.
Таким чином, стаж державної служби позивача станом на 01.05.2016 становив понад 10 років та позивач продовжував проходити державну службу.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що на момент звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у нього були наявні всі умови, які необхідні для призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723 «Про держану службу», п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 №889 № «Про державну службу», а саме: позивач досяг відповідного віку, набув загального страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, стаж державної служби позивача станом на 01.05.2016 становив більше 10 років та позивач продовжував працювати на посаді державної служби, а станом на момент звернення за призначенням пенсії держслужбовця становив більше 20 років.
З огляду на викладене, відмова відповідача в переведенні позивача на пенсію відповідно до Закону 889-VIII є неправомірною. Тому, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області 134550004985 від 28.07.2025 є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
вирішив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ЄДРПОУ 13814885) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії – задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 134550004985 від 28.07.2025 року про відмову ОСОБА_1 в переведенні з пенсії по віку, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 , на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723 – XII, п.п. 10, 12 Закону України від 10.12.2015 № 889 «Про державну службу», з дня звернення із заявою за призначенням такої пенсії від 05.03.2024, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи на посадах в органах місцевого самоврядування, із урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення (перерахунку) пенсії державного службовця.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ЄДРПОУ 13814885) 1064 грн 96 коп сплаченого судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Брильовський Роман Михайлович