ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року 
м. Черкаси

Справа № 131/1347/25		
Провадження № 22-ц/821/727/26		
Категорія: 304090000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Василенко Л. І., 
суддів: Новікова О. М., Фетісової Т. Л.,

учасники справи: 
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал»,
відповідач –  ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - адвоката Усенка Михайла Ігоровича на рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 22 січня 2026 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

в с т а н о в и в :
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
ТОВ «ФК «Кредит Капітал» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що 28 січня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3578735, який підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором (електронним підписом), що був надісланий на номер мобільного телефону позичальника. 
Зазначено, що первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, перерахувавши відповідачу грошові кошти в розмірі 4 000 грн.
21 вересня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір факторингу № ККАУ-21092021, за яким останнє отримало належні ТОВ «Авентус Україна» права грошової вимоги, зокрема до відповідача за кредитним договором № 3578735 від 28 січня 2021 року.
Станом на день звернення до суду відповідач свої зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором, яку позивач просив стягнути на свою користь з відповідача.
За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 3578735 від 28.01.2021 у загальному розмірі 13 120,00 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 22 січня 2026 року в задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредит-Капітал» відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено факту надання грошових коштів (кредиту) відповідачу ОСОБА_1 у розмірі та на умовах, встановлених договором, оскільки картка № НОМЕР_1 не емітована на ім`я відповідача та за нею не обслуговується. 
Суд першої інстанції зауважив, що надані позивачем, а також отримані судом докази в порядку їх витребування за клопотанням позивача не містять відомостей, які б прямо або опосередковано свідчили про те, що відповідач фактично отримала та користувалася кредитними коштами, у зв`язку з чим мала б обов`язок повернути кредит та сплатити проценти. Позивач не скористався своїм правом, та не звертався до суду з іншими клопотаннями про витребування відповідних доказів задля доведення обставин, на які посилається.
Таким чином, докази, покладені в основу позову, не відповідають критеріям належності, допустимості та достатності, не підтверджують обставин, викладених у позовній заяві, та не можуть бути прийняті судом як підтвердження виникнення, зміни чи припинення правовідносин між сторонами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
02 лютого 2026 року, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ ««ФК «Кредит-Капітал»подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 22 січня 2026 рокута постановити нове, яким позовні вимоги задовільнити в повному обсязі. 
В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що ОСОБА_1 свідомо уклала даний договір, маючи можливість розрахувати доцільність взяття на себе такого зобов`язання та оцінити усі ризики у зв`язку з їх прийняттям. Кредитодавцем, у свою чергу, чітко виконані усі умови договору, у тому числі щодо нарахування процентів за кредитним договором № 3578735 від 28.01.2021. 
Вказує, що позивачем було надано належні докази на підтвердження наявності заборгованості ОСОБА_1 та її обов`язку щодо повернення коштів відповідно до умов кредитного договору. 
Крім того, позивач зазначив, що відповідач відповідно до наданого детального розрахунку внесла платіж щодо погашення кредитної заборгованості у сумі 1 938 грн. Даний платіж також був врахований коли позивач формував свої позовні вимоги, а отже, дана дія відповідача свідчить про визнання її боргових зобов`язань.
Також, зазначив, що номер банківської картки, на яку були перераховані грошові кошти, був самостійно введений позичальником під час реєстрації електронного кабінету.
Оскільки ТОВ «Авентус Україна» виконало умови кредитного договору зі своєї сторони, а саме - здійснило перерахування кредитних коштів на банківську картку, зазначену самим позичальником, відмова у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у даній справі є неправомірною, оскільки дане рішення обмежує фактичну можливість стягнення заборгованості за кредитним договором правонаступником кредитора.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій 

Судом встановлено, що 28 січня 2021 року між ТОВ «Авентус України» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3578735, згідно з умовами якого первісний кредитор зобов`язався надати відповідачу кредитні кошти в сумі 4 000 грн строком кредиту на 30 днів, стандартна процентна ставка 1,90%, знижена процентна ставка 1,615%.
Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою 693,50% річних, за зниженою ставкою 589,48% річних (п.1.7. - 1.7.2.).
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою 6 280,00 грн, за зниженою ставкою 5 938,00 грн (п.1.8. - 1.8.2.)
У п. 2.1. договору обумовлено, що кошти кредиту надаються ТОВ у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту. 
Договір підписано одноразовим ідентифікатором С904152 (а.с. 17 – 20).
Додатком № 1 до договору є графік платежів, згідно з яким визначено до сплати сума кредиту, проценти за користування кредитом (а.с.20 на звороті).
Згідно із довідкою про ідентифікацію ТОВ «Авентус Україна» ОСОБА_1 ідентифікована як позичальник за укладеним договором, договір підписано електронним підписом (а.с.21).
У відповідності до копії довідки ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 18.07.2025 вих. № 7/13177 повідомило ТОВ «Авентус України», що 28.01.2021 виконана транзакція 906397884 за номером замовлення 14042927 у сумі 4 000 грн на номер картки НОМЕР_1 , статус - успіх (а.с.21 на звороті).
З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3578735 від 28.01.2021 вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 13 120 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 4 000,00 грн та процентам в сумі 9 120 грн (а.с.22 на звороті -27).
21 вересня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» і ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № ККАУ-21092021, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» за плату, а ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» приймає належні Кредиторові права грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (портфель Заборгованості).
Згідно з п. 1.2. договору відступлення прав вимоги внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно до вказаних у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами (а.с.27 на звороті – 31 на звороті).
Актом прийому-передачі реєстру Боржників від 21 вересня 2021 року до договору відступлення прав вимоги № ККАУ-21092021 від 21 вересня 2021 року ТОВ «Авентус України» передав, а ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» прийняв Реєстр боржників кредитора від 21 вересня 2021 року, складений за формою згідно із додатком №1 до договору. Кількість боржників: 5575 (а.с.32 на звороті).
Відповідно до витягу реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № ККАУ-21092021 від 21.09.2021 ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 3578735 від 28.01.2021 в сумі 13 120,00 грн (а.с. 32).
З відповіді АТ КБ «Приватбанк» від 16.11.2025 за № 20.1.0.0.0/7-251111/79803 встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 в Банку не емітовано картку № НОМЕР_1 (а.с.83).

Мотивувальна частина 
Позиція Черкаського апеляційного суду
Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.
Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В силу ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Із зазначеного вбачається, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З матеріалів справи вбачається, що позивач доводить укладення договору в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. При цьому, за позицією ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», відповідач через особистий кабінет на веб-сайті кредитора подавала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку на зазначений нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності), який відповідач використала для підтвердження підписання кредитного договору.
Укладений між ТОВ «Авентус України» та ОСОБА_1 кредитний договір № 3578735 про надання грошових коштів від 22.01.2021 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «С904152».
Позивач стверджує, що вказаний ідентифікатор був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, а зазначені підписи підтверджують, що відповідач ознайомилася та погодилася з усіма умовами договору, підписала угоду одноразовим ідентифікатором, який є аналогом власноручного підпису. Отже, сторони погодили усі істотні умови та уклали в належній формі кредитний договір.
Укладення кредитного договору онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення кредиту за електронним договором є обов`язковим.
Поряд з цим, апеляційний суд звертає увагу на те, що без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт Товариств за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19.
Верховний Суд у постанові від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15 зазначив, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник – повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
На підтвердження виконання первісним кредитором свого обов`язку із надання позичальнику кредитних коштів новий кредитор надав суду довідку ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 18.07.2025 року вих. № 7/13177, якою повідомило ТОВ «Авентус України», що 28.01.2021 виконана транзакція 906397884 за номером замовлення 14042927 у сумі 4 000,00 грн на номер картки НОМЕР_1 , статус - успіх.
Листом АТ КБ «Приватбанк» від 16.11.2025 за № 20.1.0.0.0/7-251111/79803 встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 у Банку не емітовано картку № НОМЕР_1 . Як висновок, кошти на зазначений позивачем картковий рахунок відповідачу не надходили.
За змістом ст. ст. 77 - 80 ЦПК України докази мають відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності.
Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Принцип змагальності (п. 4 ч. 3 ст. 2 ЦПК України) забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02.10.2018 року у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17; постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц).
Суд першої інстанції обґрунтовано визнав неналежним (ст. 77 ЦПК України) і недостатнім (ст. 80 ЦПК України) доказом довідку про здійснення транзакції на картковий рахунок відповідача (єдиний доказ) на підтвердження виконання обов`язку первинного кредитора.
Так, положеннями Закону України «Про платіжні послуги» у редакції за станом на день звернення до суду передбачено таке.
Платіжна інструкція - розпорядження ініціатора надавачу платіжних послуг щодо виконання платіжної операції (п. 54 ч.1 ст.1 Закону України «Про платіжні послуги»).
Після виконання платіжної операції надавач платіжних послуг платника зобов`язаний надати платнику у спосіб та в порядку, визначені договором, таку інформацію:
1) відомості, які дають змогу платнику ідентифікувати виконану платіжну операцію та інформацію про отримувача (за наявності технічної можливості);
2) суму платіжної операції у валюті рахунку платника та у валюті платіжної операції;
3) суму всіх комісійних винагород та зборів, що утримані з платника за виконання платіжної операції (за наявності технічної можливості розмір кожної комісійної винагороди зазначається окремо);
4) курс перерахунку іноземної валюти (якщо платнику надавалися послуги з виконання операцій з обміну іноземної валюти);
5) дату і час прийняття до виконання платіжної інструкції, дату валютування.
Надавач платіжних послуг платника зобов`язаний надавати платнику інформацію, передбачену цією частиною, про кожну виконану платіжну операцію за його рахунком не менше одного разу протягом календарного місяця на безоплатній основі у спосіб, визначений договором про надання платіжних послуг (ч. 4 ст. 31 Закону України «Про платіжні послуги»).
Отже, за станом на момент відчуження права вимоги первісний кредитор, якщо він дійсно виконав обов`язок з перерахування коштів, мав можливість отримати від надавача платіжної послуги інформацію про виконання платіжної операції згідно доручення (платіжної інструкції відповідно до вимог закону) від 28.01.2021 і був зобов`язаний згідно умов договору відступлення права вимоги передати таку інформацію новому кредитору (позивачу у справі), проте такі докази у справі відсутні.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року (справа № 372/223/17) міститься правовий висновок, згідно з яким факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо.
Згідно з ч. ч. 1 – 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Суд першої інстанції обґрунтовано виснував про те, що матеріали справи не містять доказів виконання первісними кредиторами ТОВ «Авентус Україна» умов спірного кредитного договору № 3578735 від 28.01.2021 щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок ОСОБА_1 . Наведених доказів не здобуто й при апеляційному перегляді цієї справи.
Отже, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в порушення вказаних вимог процесуального закону ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не було надано жодного доказу на підтвердження законності нарахування заборгованості за користування кредитом.
Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку апеляційного суду про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.
Відтак, інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал»– залишити без задоволення.
Рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 22 січня 2026 року– залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.
Текст постанови складено 21 травня 2026 року.

Головуючий Л. І. Василенко
Судді: О. М. Новіков

Т. Л. Фетісова