ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Додаткова постанова
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2026 м. Дніпро Справа № 904/3370/25 
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Віннікова С.В., (доповідач) 
суддів: Левшиної Г.В., Андрейчука Л.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву Фізичної особи-підприємця Одіча Дмитра Юрійовича про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Фонду розвитку інновацій на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2026 (суддя Назаренко Н.Г., повний текст якого підписаний 18.03.2026) та на додаткове рішення від 25.03.2026 (повний текст якого підписаний 31.03.2026) у справі № 904/3370/25,
за позовом Фонду розвитку інновацій
до Фізичної особи-підприємця Одіча Дмитра Юрійовича
за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Смертенко Євген Володимирович
за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю “Спецоборонмаш”
про стягнення грошових коштів у розмірі 413 933,85 грн, 

В С Т А Н О В И В:

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 27.05.2026 апеляційну скаргу Фонду розвитку інновацій залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2026 та додаткове рішення від 25.03.2026 у справі № 904/3370/25 залишено без змін. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладено на скаржника.
Через підсистему "Електронний суд" 01.06.2026 від Фізичної особи-підприємця Одіча Дмитра Юрійовича надійшла заява від 29.05.2026 про ухвалення додаткового рішення, у якій останній просить стягнути із Фонду розвитку інновацій на користь Фізичної особи-підприємця Одіча Дмитра Юрійовича понесені судові витрати у розмірі 31 411,27 грн.
В обґрунтування заяви зазначено, що у відзиві на апеляційну скаргу (першій заяві по суті) відповідачем у порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України було заявлено про подання доказів понесення судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги. Оскільки під час проголошення постанови від 27.05.2026 судом не було вирішено питання про судові витрати відповідача, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України наявні правові підстави для ухвалення додаткового судового рішення у справі.
ФОП Одіч Д.Ю. зазначає, що правова допомога надавалася на підставі договору про надання правничої допомоги № 476 від 11.08.2025, укладеного з Адвокатським бюро «Сергія Сергійовича Герасимчука». Відповідно до п. 5.1 цього договору гонорар встановлено у твердій грошовій формі та визначається на підставі виставлених рахунків залежно від обсягу доручення. 
Всього у зв`язку з розглядом даної справи ФОП Одічем Д.Ю. було фактично понесено судові витрати у загальному розмірі 31 411,27 грн, а саме витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 28 500,00 грн, що підтверджується договором № 476 від 11.08.2025, додатковою угодою № 1 від 22.12.2025, рахунком № 6 від 01.05.2026, актом здачі-приймання робіт № 71 від 29.05.2026 та випискою з банківського рахунку АБ «Сергія Сергійовича Герасимчука». Також до загальної суми включено витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту для підготовки та розгляду справи, в розмірі 2 911,27 грн, що підтверджується посадковими документами від 23.05.2026 (№ 971B49AE-815C2D08-0001 на суму 2 095,03 грн та № 745B49AE-DEDAC453-0001 на суму 816,24 грн).
Через підсистему «Електронний суд» 02.06.2026 від Фонду розвитку інновацій надійшли заперечення на заяву ФОП Одіча Д.Ю. про ухвалення додаткового рішення.
В обґрунтування заперечень Фонд зазначає, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 28 500,00 грн є неспівмірними зі складністю справи, обсягом проведеного аналізу та витраченим адвокатом часом. Справа є нескладною, правова позиція відповідача була сталою, а поданий відзив на апеляційну скаргу фактично дублює доводи відзиву на позовну заяву та не містить нового правового аналізу. Крім того, заявлені витрати на складення типових клопотань (про ознайомлення зі справою та долучення доказів) не потребували значних часових витрат, а в задоволенні клопотання про долучення доказів судом взагалі було відмовлено, що виключає об`єктивну необхідність покладення цих витрат на іншу сторону. 
Також у документах відповідача наявний суперечливий підхід до обчислення гонорару п. 5.1 договору передбачає тверду (фіксовану) суму, тоді як у рахунку № 6 застосовано погодинну оплату. З огляду на принципи справедливості та розумності, розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до 3 000,00 грн.
Фонд наголошує на відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували зв`язок заявлених витрат на правничу допомогу саме з розглядом справи № 904/3370/25. Наданий Відповідачем Договір № 476 від 11.08.2025 містить лише загальні формулювання і не визначає конкретного предмета спору чи обсягу послуг. Більше того, додані до заяви рахунок № 6 від 01.05.2026 та акт здачі-приймання робіт № 71 від 29.05.2026 містять пряме посилання на те, що вони підписані на підставі договору про надання правничої допомоги від 06.08.2025, а не договору № 476 від 11.08.2025. Договір від 06.08.2025 у матеріалах справи відсутній. Такі суттєві суперечності унеможливлюють перевірку правових підстав надання послуг та факту понесення витрат у межах цієї справи, що є підставою для відмови у задоволенні заяви в цій частині.
Щодо вимоги про відшкодування витрат на переїзд до іншого населеного пункту в розмірі 2 911,27 грн, Фонд зазначає про її повну безпідставність. Матеріали справи свідчать, що зареєстроване місцезнаходження ФОП Одіча Д.Ю. місто Дніпро. Саме у зв`язку з цим дана справа була підсудна судам першої та апеляційної інстанцій, які фізично розташовані у м. Дніпро. Жодних доказів проживання відповідача за межами міста матеріали справи не містять, відтак витрати на переїзд з іншого населеного пункту не відповідають критерію об`єктивної необхідності та не підлягають стягненню.
Через підсистему «Електронний суд» 05.06.2026 від ФОП Одіча Д.Ю. надійшли додаткові пояснення на заперечення Фонду.
В обґрунтування пояснень ФОП Одіч Д. Ю. зазначає, що доводи Фонду про відсутність належних доказів через розбіжність у датах договорів ґрунтуються на формальному тлумаченні реквізитів. У рахунку № 6 від 01.05.2026 та акті здачі-приймання робіт № 71 від 29.05.2026 було допущено технічну описку помилково вказано дату договору «06.08.2025» замість правильної « 11.08.2025». На спростування цього відповідач надає довідку Адвокатського бюро «Сергія Сергійовича Герасимчука» № 04/06 від 04.06.2026, яка підтверджує факт описки та засвідчує, що первинні документи складені саме на виконання Договору № 476 від 11.08.2025. Сам факт надання правничої допомоги у справі № 904/3370/25 підготовка відзиву, клопотань та участь у засіданні 27.05.2026 підтверджується матеріалами справи, здійснювався на підставі ордера та не заперечується учасниками процесу.
Заявник наголошує, що чинне законодавство не містить вимог щодо обов`язкового зазначення номера судової справи в договорі про правничу допомогу, а конкретизація доручень здійснюється в актах та рахунках. Посилання Фонду на відсутність погодженого гонорару спростовується п. 5.1 договору № 476, яким сторони визначили правомірний механізм обчислення винагороди у твердій формі на підставі рахунків. Твердження Фонду про неспівмірність витрат на правничу допомогу у розмірі 28 500,00 грн мають виключно оціночний характер, а обов`язок доведення надмірності витрат належними доказами Фондом у порядку ч. 6 ст. 126 ГПК України виконано не було. Необхідність залучення адвоката та понесення витрат перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з процесуальною поведінкою самого позивача щодо ініціювання судового спору та апеляційного оскарження.
Стосовно заперечень Фонду проти витрат на переїзд у розмірі 2 911,27 грн, ФОП Одіч Д. Ю. вказує, що ці аргументи повністю повторюють доводи, яким Центральний апеляційний господарський суд вже надав остаточну правову оцінку. Постановою суду від 27.05.2026 у цій же справі встановлено, що фактичне місце роботи відповідача та його конструкторського бюро разом із ТОО «Спецоборонмаш» розташоване у місті Києві, а його прибуття до суду в м. Дніпро було об`єктивно необхідним. Факт прибуття відповідача до суду апеляційної інстанції 27.05.2026 підтверджується доданими посадковими документами від 23.05.2026 (на суми 2 095,03 грн та 816,24 грн). Відтак дані витрати є реальними, обґрунтованими та підлягають відшкодуванню в повному обсязі.
Розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Одіча Дмитра Юрійовича про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, колегія суддів виходить із такого.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасника справи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Інститут судових витрат урегульований главою 8 розділу І ГПК України. За змістом ст. 123 цього Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно зі ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. 
Відповідно до положень Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” представництво інтересів особи у суді, складення процесуальних документів, надання консультацій та інші дії, спрямовані на захист прав та законних інтересів клієнта, є видами адвокатської діяльності, а гонорар є формою винагороди адвоката за надану правничу допомогу.
Частинами 1, 2 ст. 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, а для цілей розподілу судових витрат розмір таких витрат визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, а також їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
За приписами ч. 8 ст. 129 ГПК України докази понесення витрат подаються до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, якщо до закінчення дебатів сторона заявила про намір їх подати.
Як убачається з матеріалів справи, про орієнтовний розрахунок витрат було повідомлено у відзиві на апеляційну скаргу.
На підтвердження заявлених витрат ФОП Одічем Д.Ю. надано:
- договір № 476 про надання правничої допомоги від 11.08.2025, укладений між відповідачем та Адвокатським бюро “Сергія Сергійовича Герасимчука”;
- додаткову угоду №1 від 22.12.2025 до договору про надання правової допомоги № 476 від 11.08.2025 ,згідно якої домовилися продовжити строк дії договору до 31.12.2026;
- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №71 від 29.05.2026 на загальну суму 28 500,00 грн, відповідно до якого за підготовку та подання відзиву на апеляційну скаргу, підготовку та подання заяв, клопотань та інших процесуальних документів у справі надано послугу на суму 25 000,00 грн та за учать у судовому засіданні 27.05.2026 у сумі 3 500,00 грн;
- рахунок №6 від 01.05.2026 на суму 28 500,00 грн;
- виписка про оплату у сумі 28 500,00 грн; 
- довідку Адвокатського бюро “Сергія Сергійовича Герасимчука”№04/06 від 04.06.2026 про технічні описки у наданих документа.
Разом з тим, відповідач зазначив, що в зв`язку з розглядом справи № 904/3370/25 у суді апеляційної інстанції ФОП Одічем Д. Ю. також було фактично понесено судові витрати, необхідні для належного захисту його прав та інтересів у суді, що підтверджуються відповідними доказами та складаються з витрат, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту у загальному розмірі 2 911,27 грн та що підтверджується посадковим документом 971B49AE-815C2D08-0001 від 23.05.2026 на суму 2 095,03 грн та посадковим документом 745B49AE-DEDAC453-0001 від 23.05.2026 на суму 816,24 грн.
За приписами пункту 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
За змістом статті 123 цього Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої - третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
За обставинами справи докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу подані відповідачем до суду в межах передбаченого законом строку.
Аналізуючи заявлену відповідачем до стягнення суму витрат на професійну правничу допомогу у контексті зазначених правових критеріїв, суд приймає до уваги також статтю 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з якою, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також із критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені не тільки з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Оцінюючи суму судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу під час апеляційного перегляду справи за критеріями розумності, необхідності, неминучості та співвідношення ціни послуг до ринкових цін, колегія суддів зазначає наступне.
Аналіз статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" свідчить про те, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру або погодинної оплати.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).
Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Нормами процесуального законодавства передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункти 33- 34; 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).
Дослідивши матеріали даної справи, судом встановлено, що у суді апеляційної інстанції правнича допомога адвоката виразилась у складенні відзиву на апеляційну скаргу та участі в 1 (одному) судовому засіданні. 
Між тим, на переконання колегії суддів, ознайомлення з матеріалами справи та підготовка відзиву на апеляційну скаргу у даній справі не вимагала значного обсягу юридичної роботи, враховуючи, що основний її обсяг був виконаний адвокатом під час розгляду справи судом першої інстанції, а позиція сторін у процесі розгляду справи як у суді першої інстанції, так і у суді апеляційної інстанції не змінювалася. 
За правовою позицією Верховного Суду, наведеною у справах № 756/2114/17, №911/3386/17, підготовка справи в суді не вимагає великого обсягу юридичної й технічної роботи в разі незмінності правової позиції сторони у судах попередніх інстанцій, з огляду на що, не підтверджується наявність об`єктивної необхідності для адвокатів, які надавали правову допомогу учаснику процесу в судах попередніх інстанцій, вивчати додаткові джерела права.
Адвокат Герасимчук С.С. був представником ФОП Одіча Д.Ю. на стадії розгляду справи у суді першої інстанцій, а отже, є обізнаний із обставинами справи та правовою позицією у спірних правовідносинах.
За встановлених обставин щодо обсягу, вартості та співрозмірності заявлених до компенсації витрат на правову допомогу, суд, оцінивши витрати відповідача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на вивчення документів, підготовку відзиву та участі в одному засіданні як кваліфікований фахівець, сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин, зважаючи на заперечення позивача суд вважає за доцільне покласти на позивача витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн.
Крім того, відповідач просить суд стягнути 2 911,27 грн витрат, пов`язаних з переїздом ФОП Одіча Д.Ю. з м. Київ до Центрального апеляційного господарського суду для участі в судовому засіданні. 
Відповідно до положень ч.ч.1,3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
З урахуванням наданих відповідачем документів, суд приходить до висновку про задоволення заяви ФОП Одіча Д.Ю. в частині стягнення з позивача на користь відповідача витрат, пов`язаних із переїздом до іншого населеного пункту в розмірі 2 911,27 грн, оскільки, дані витрати були понесені відповідачем для забезпечення його участі у судовому засіданні 27.05.2026 під час розгляду апеляційної скарги по суті, які підтверджуються посадковим документом 971B49AE-815C2D08-0001 від 23.05.2026 на суму 2 095,03 грн та посадковим документом 745B49AE-DEDAC453-0001 від 23.05.2026 на суму 816,24 грн.
Враховуючи викладене, заява підлягає частковому задоволенню зі стягненням з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн та витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту в розмірі 2 911,27 грн.
Витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18 500,00 грн слід покласти на відповідача.
Керуючись статтями 129, 244, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, 

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання Фізичної особи-підприємця Одіча Дмитра Юрійовича про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі № 904/3370/25 задовольнити частково.

Стягнути з Фонду розвитку інновацій (04107, м. Київ, вул. Отто Шмідта, буд. 26, код ЄДРПОУ 42688455) на користь Фізичної особи-підприємця Одіча Дмитра Юрійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в розмірі та 2 911,27 грн витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту в розмірі, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.
В задоволенні решти заяви Фізичної особи-підприємця Одіча Дмитра Юрійовича відмовити.

Доручити Господарському суду Дніпропетровської області видачу відповідного наказу на виконання даної додаткової постанови.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, порядок і строки оскарження передбачені ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.В. Вінніков

Суддя Г.В. Левшина

Суддя Л.В. Андрейчук