ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

05 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 335/1945/26	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Кругового О.О., Малиш Н.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 12 березня 2026 р. (суддя Соболєва І.П.) в адміністративній справі №335/1945/26 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд визнати неправомірними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 "щодо винесеної постанови №149 від 12.02.2026 року" про накладення адміністративного стягнення в розмірі 17000,00 грн., скасувати постанову "тимчасово виконуючого обов`язку начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майор ОСОБА_2 №149 від 12.02.2026 року про накладення адміністративного стягнення" в розмірі 17000,00 грн., провадження по справі закрити.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, ігнорування його усного клопотання про закриття провадження у справі, притягнення до адміністративної відповідальності за наявності доказів на спростування правопорушення, яке поставлено у провину, пропуск відповідачем строку притягнення до адміністративної відповідальності. 
Рішенням Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 12 березня 2026 р. ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.
У поданій апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник звертає увагу суду на те, що він є опікуном недієздатної матері, що підтверджується рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.01.2023 року у справі № 335/3108/23, однак суд першої інстанції, маючи доступ до автоматизованої системи документообігу суду та ЄДРСР, із зазначеним рішенням не ознайомився та не надав йому жодної правової оцінки. Наявність у ВОД відмітки про відстрочку, підтверджує, на думку скаржника, поважність причин затримки у проходженні ним ВЛК, але суд першої інстанції не вивчав цей доказ. Судом першої інстанції повністю було проігноровано, що станом на момент як складання протоколу відносно позивача (23.01.2026 року), так і винесення оскаржуваної постанови (02.02.2026), позивач вже пройшов ВЛК (22.01.2026), про що свідчать дані системи "Оберіг" та "Резерв+". Отже, в діях позивача був відсутній склад правопорушення. Суд першої інстанції не виконав вимоги Закону щодо з`ясування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема — наявності підстав для закриття провадження за п. 7 ст. 247 КУпАП на момент винесення постанови відповідачем.
Відповідач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження наявними у справі матеріалами у відповідності до статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України. Обґрунтування обраного апеляційним судом виду провадження наведено в ухвалі суду від 28 квітня 2026 р.
Судом першої інстанції встановлено, що 23.01.2026 начальником відділу військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно ОСОБА_1 складено протокол №149 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, про те, що він не пройшов до 5 червня 2025 року повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Постановою т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.02.2026 № 149 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу розміром 17 000,00 грн.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірної постанови, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.
Скаржник/позивач стверджує, що суд першої інстанції не здійснив перевірку наявності складу адміністративного проступку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності. 
Як вбачається зі змісту спірної постанови, ОСОБА_1 поставлено у провину скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) за наступних обставин:
ОСОБА_1 , визнаний ВЛК від 12.05.1997 непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, порушуючи вимоги пункту 2 Перехідних положень Закону України № 3621 -ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024 року (із змінами, внесеними згідно із Законом № 4235-ІХ від 12.02.2025), згідно яких громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності ним Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, абзаців 2, 4 частини 1. абзаців 7, 8 пункту 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзаців 2-6 частини 10 статті 1 Закочу України «Про військовий облік і військову службу», підпунктів 2. 4 пункту 1 Додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, пунктів 21, 22. 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 "Питання проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період", не пройшов до 5 червня 2025 року повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває.
Згідно з пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» в редакції Закону № 4235-IX від 12.02.2025, установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України – до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 визнаний обмежено придатним до військової служби у воєнний час, він був зобов`язаний до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що пройшов ВЛК 22.01.2026, і ця обставина, на його думку, свідчить про відсутність в його діях складу правопорушення.
Колегія суддів звертає увагу, що зазначеним вище Законом був визначений граничний термін повторного проходження медичного огляду - до 5 червня 2025 року. Невиконання такого обов`язку у зазначений законодавцем строк утворює склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 210 КУпАП - порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, які вчинені в особливий період. 
Щодо доводів апеляційної скарги про порушення відповідачем строку притягнення до адміністративної відповідальності. 
За приписами частини 7 статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Адміністративне стягнення застосовано відповідачем 02 лютого 2026 р., тобто в межах одного року з дня його вчинення (06 червня 2025 р.), тому підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - відсутні.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції проігноровано рішення суду у справі № 335/3108/23.
За приписами частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Тобто, суд здійснює перевірку доводів позивача, які наведені ним у позовній заяві. У позовній заяві ОСОБА_1 відсутні будь-які посилання на наявність тих чи інших судових рішень, тому суд першої інстанції розглянув позовні вимоги в межах їх обґрунтування позивачем. 
Колегія суддів, у свою чергу, зазначає, що призначення позивача опікуном недієздатної ОСОБА_3 рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2023 р. у справі № 335/3108/23 не звільняє його від обов`язку з повторного проходження медичного огляду, встановленого пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» в редакції Закону № 4235-IX. Позивач при розгляді відповідачем справи про адміністративне правопорушення не надав доказів неможливості з 15 лютого 2025 р. (набрання чинності Законом № 4235-IX) і до 05 червня 2025 р. (граничний термін проходження повторного медичного огляду) виконати вимоги зазначеного Закону. Помилковим колегія суддів вважає і його доводи про те, що відстрочка від проходження військової служби звільняє його від повторного проходження медичного огляду. 
Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення, які визначені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, - відсутні. 
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 12 березня 2026 р. в адміністративній справі №335/1945/26 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 05 травня 2026 р. і касаційному оскарженню не підлягає відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя О.О. Круговий 

суддя Н.І. Малиш