П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/11274/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва Вікторія Анатоліївна 
Суддя-доповідач - Смілянець Е. С. 
15 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Смілянця Е. С. 
суддів: Драчук Т. О.  Полотнянка Ю.П. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач, ОСОБА_1 , звернулась в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 04.10.2024 №6001-76109103/6001-76109103-2024-5 про відмову їй у призначенні щомісячної страхової виплати особі, яка має на це право в разі втрати годувальника;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути її заяву та призначити щомісячну страхову виплату особі, яка має на це право в разі втрати годувальника починаючи з 27.09.2024.
Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 05.09.2025 позов задовольнив.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , мати загиблого внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_2 , 27.09.2024 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про щомісячну страхову виплату особам, які мають на неї право в разі смерті потерпілого.
Листом від 16.10.2024 №0600-0213-8/130092 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивача, що винесено рішення про відмову у призначенні щомісячної страхової виплати, оформлене постановою від 04.10.2024 за № 6001-76109103/6001-76109103-2024-5, оскільки батьки потерпілого не належать до жодної з категорій осіб, визначених статтею 35 Закону України від 23.09.1999 №1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №1105).
Листом від 23.12.2024 №53345-61527/Р-03/8-2800/24 Пенсійний фонду України за результатами розгляду звернення позивача (вх.№61527/Р-2800-24 від 25.11.2024) повідомив, що статтею 35 Закону №1105-XIV визначено коло непрацездатних осіб, які мають право на страхові виплати у разі смерті потерпілого. Такими особами є: діти, які не досягли 18 років; повнолітні діти, які є здобувачами освіти за денною формою навчання (у тому числі у період між завершенням навчання в одному закладі освіти та вступом до іншого закладу освіти або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим освітньо-кваліфікаційним рівнем, за умови що такий період не перевищує чотири місяці), - до закінчення ними навчання, але не довше ніж до досягнення 23 років, або визнані особами з інвалідністю з дитинства; особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо вони не працюють; особи з інвалідністю члени сім`ї потерпілого на час інвалідності. Водночас нормами Закону № 1105 не визначено коло осіб, які належать до членів сім`ї потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві. Відповідно до документів, наданих разом із заявою про призначення страхових виплат у зв`язку зі смертю годувальника, позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі. Також згідно з відомостями про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування позивач перебуває у трудових відносинах з Відділом освіти Чуднівської міської ради. Крім того, ОСОБА_2 на день загибелі мав власну сім`ю (дружина ОСОБА_3 , діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ), що підтверджується наданими дружиною загиблого документами. Таким чином, оскільки позивачем не надано документів, які визначають належність до кола осіб, зазначених в статті 35 Закону №1105-XIV, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області прийнято рішення про відмову у призначенні щомісячної страхової виплати.
Вважаючи рішення відповідача про відмову у призначенні щомісячної страхової виплати особі, яка має на це право в разі втрати годувальника протиправним, позивач звернулась до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так, правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначені Законом № 1105-XIV.
Механізм призначення, перерахування та здійснення таких страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності визначає Порядок призначення, перерахування та здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 26 січня 2024 року № 4-1 (далі - Порядок №4-1).
Відповідно до п.1, 2 розділу І Порядку № 4-1 заява про призначення, перерахування, продовження та здійснення страхових виплат (крім виплат, які призначаються страхувальником) подається потерпілим або особою, яка має право на страхові виплати у разі смерті потерпілого, особисто або через уповноваженого представника до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає страхову виплату) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр). Заява разом з документами, необхідними для призначення, перерахування, продовження та здійснення страхових виплат подається: для призначення, перерахування, продовження та здійснення страхових виплат за формою згідно з додатками 1, 2 до цього Порядку.
Згідно п.6-7 розділу І Порядку № 4-1 шляхом електронної інформаційної взаємодії між інформаційно-комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ, організацій, підсистемами Пенсійного фонду України орган, що призначає страхову виплату, може отримати: дані з Державного реєстру актів цивільного стану громадян; дані з Електронного реєстру листків непрацездатності; дані з Єдиного державного демографічного реєстру; дані з Єдиної державної електронної бази з питань освіти; дані з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; дані з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб; дані з Єдиного реєстру боржників; дані з інформаційно-аналітичної платформи електронної верифікації та моніторингу; дані з реєстру застрахованих осіб та реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; дані з централізованого банку даних з проблем інвалідності. Якщо орган, що призначає страхову виплату, не отримав відомості, необхідні для призначення страхової виплати, із інформаційних систем органів державної влади, державних реєстрів або баз даних, особа, яка звертається за страховою виплатою або компенсацією, має право надати документи, що підтверджують ці відомості.
Відповідно до п.1-2 розділу IX Порядку № 4-1 у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання виплачуються такі страхові виплати: одноразова допомога сім`ї потерпілого; одноразова страхова виплата кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого, а також його дитині, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого; щомісячна страхова виплата особам, які втратили годувальника.
Право на страхові виплати в разі смерті потерпілого мають непрацездатні особи, які на день смерті потерпілого мали право на одержання від нього утримання, а також дитина, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.
Непрацездатними особами, передбаченими абзацом першим цього пункту, є:
- діти, які не досягли 18 років;
- повнолітні діти, які є здобувачами освіти за денною формою навчання (у тому числі у період між завершенням навчання в одному закладі освіти та вступом до іншого закладу освіти або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим освітньо-кваліфікаційним рівнем, за умови, що такий період не перевищує чотири місяці),- до закінчення ними навчання, але не довше ніж до досягнення 23 років, або визнані особами з інвалідністю з дитинства;
- особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо вони не працюють;
- особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності.
Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один із батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку.
Комплексний аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що моментом виникнення права на страхові виплати є дата смерті зазначена у свідоцтві про смерть, при цьому, однією з підстав для призначення щомісячних страхових виплат в разі смерті потерпілого мають особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання - особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності.
Як встановлено судом першої інстанції, відділом призначення матеріального забезпечення та надання страхових виплат Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області було винесено рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати, оформлене постановою від 04.10.2024 за № 6001-76109103/6001-76109103-2024-5, оскільки батьки потерпілого не належать до жодної з категорій осіб, визначених статтею 35 Закону №1105-XIV.
Позивач є особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок загального захворювання, що підтверджено копією довідки до акта огляду МСЕК від 09.09.2021 серії ААВ №582565.
Відповідач вказує, що ОСОБА_1 не надано документів, які визначають її належність до кола осіб визначених статтею 35 Закону №1105-XIV, а саме, що вона як особа з інвалідністю є членом сім`ї загиблого ОСОБА_2 .
Отже, спірним є питання чи була ОСОБА_1 членом сім`ї загиблого сина ОСОБА_2 на дату настання страхового випадку.
При цьому, Закон №1105-XIV не містить визначення поняття сім`ї та її членів. Слід також виходити із того, що ні Законом №1105-XIV ні Порядком № 4-1, не передбачено вимог для отримання спірної страхової виплати подання доказів, які б засвідчували обставину "пов`язаності спільним побутом та наявності взаємних прав та обов`язків" між особою, яка померла внаслідок нещасного випадку та особами, які звертаються за отримання відповідної допомоги, - на день настання такого випадку.
Тобто, Сімейний кодекс України є спеціальним законом який має враховуватись при визначенні поняття сім`ї та її членів при вирішенні питання щодо наявності права на отримання допомоги, передбаченої Законом №1105-XIV.
Частинами 2 та 4 статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Відповідно до ст.202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
У пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт та інше.
Як вірно зазначає суд першої інстанції, з метою підтвердження позивачем його належності членів сім`ї померлого працівника, як умови для отримання страхової виплати, є доведення ним: факту проживання з померлим; наявності у такої особи спільного побуту та взаємних прав і обов`язків з померлим, що включає в себе спільні витрати на купівлю майна, ремонт та утримання житла тощо.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09.05.2024 у справі №580/3690/23.
Зокрема, з копії свідоцтва про народження від 15.08.1989 серії НОМЕР_1 підтверджується те, що позивачка є матір`ю загиблого ОСОБА_2 .
Також, сторонами не заперечується, що на момент настання нещасного випадку, мати - ОСОБА_1 , та її загиблий син ОСОБА_2 , були зареєстровані і проживали за однією адресою, а саме: АДРЕСА_1 .
В акті спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 08 липня 2024 року о 10 год 40 хв в Акціонерному товаристві "Компанія авіаційного та ракетно-технічного машинобудування та Державному підприємстві "Державне Київське конструкторське бюро "ЛУЧ" від 25.07.2024 за формою Н-1/П в розділі 1, в графі "Відомості про потерпілого" зазначено, що місцем проживання та реєстрації ОСОБА_2 була адреса: АДРЕСА_1 .
Враховуючи наведене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що надані позивачем документи є достатнім підтвердженням наявності у позивача спільного побуту та взаємних прав та обов`язків з її померлим сином, що з урахуванням положень Сімейного кодексу України свідчить про проживання їх однією родиною і наявністю у позивача статусу члена сім`ї померлого ОСОБА_2 .
При цьому, п.4 ч.2 ст.35 Закону №1105-XIV не містіть такої визначальної умови для отримання страхових виплат як відсутність працевлаштування особи з інвалідністю.
З встановлених обставин справи, суд визнав доведеною наявність у позивача права на призначення й одержання щомісячних страхових виплат, передбачених статтею 35 Закону №1105-XIV, як особі з інвалідністю - члену сім`ї потерпілого на час інвалідності.
З огляду на викладене та враховуючи встановлені судом обставини, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати, оформлене постановою від 04.10.2024 за № 6001-76109103/6001-76109103-2024-5, та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 з 27.09.2024 щомісячну страхову виплату, передбачену статтею 35 Закону №1105-XIV.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Драчук Т. О.    Полотнянко Ю.П.