Сквирський районний суд Київської області

Справа № 357/18801/24 
Провадження № 2-др/376/7/26
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року Сквирський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Батовріної І.Г.
за участю секретаря судових засідань Литвинчук М.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира заяву представника позивача адвоката Ярошенка Дмитра Валерійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 357/18801/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

08.06.2026 року представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 357/18801/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу щодо вирішення питання про стягнення судових витрат.
В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що у провадженні Сквирського районного суду Київської області перебувала цивільна справа № 357/18801/24 за позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 02.06.2026 року по справі № 357/18801/24 було вирішено: позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.
У позовні заяві представник позивача зазначив, що документи на підтвердження понесення судових витрат будуть подані протягом п?яти днів з дати прийняття судом рішення у справі. Аналогічну заяву, адвокат Ярошенко Д.В. зробив і у судовому засіданні 02.06.2026 р..
Вказує, що витрати, які поніс позивач у зв?язку з розглядом даної справи складають 90 000 грн., з яких: 35 000 грн. витрати на проведення експертизи та 55 000 грн. витрати на правову допомогу.
На підставі викладеного просив заяву задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 90 000 грн..
18.06.2026 р. через систему «Електронний суд» представник відповідача, адвокат Хомік Є.М., подала клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в обґрунтування якого зазначила, що відповідач вважає розмір витрат на оплату правничої допомоги завищеним та неспівмірним із складністю справи. Так, відповідно до Акту 1-2/2024 про надання правничої допомоги на підставі Договору №28/08 від 28.08.2024, Адвокатським об`єднанням "ЕФ ТІ ЛЕГАЛ" надано послугу "Аналіз документів, наданих Клієнтом, формування правової позиції, узгодження з клієнтом, а також складання та подання позовної заяви про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь Клієнта" обсягом 7 годин, загальною вартістю 14000 грн. В той же час, складання та подання апеляційної скарги на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 13.03.2025 у справі №357/18801/24 у адвоката зайняло 4 години, загальна вартість 8000 грн. Однак, для підготовки апеляційної скарги така кількість затраченого часу є невиправдано завищеною, оскільки адвокат вже був ознайомлений з матеріалами справи. Так само завищеним є час на підготовку та складання відповіді на відзив (заявлено 3 години вартість 6000 грн), оскільки адвокат Ярошенко Д. є досвіченим фахівцем, має широку практику у аналогічних спорах про стягнення шкоди. Невиправданим також є затрати часу на складання та подання заяви про зменшення позовних вимог (1 година), враховуючи, що зменшення позовних вимог було спричинено невірним формуванням позовної вимоги (у позові вказана завищена площа земельної ділянки). Так само невиправданим є складання та подання пояснень у справі (заявлено 2 години вартістю 4000 грн.), оскільки ці пояснення могли бути включені до складу відповіді на відзив. Таким чином, загальний обсяг правової допомоги є завищеним принаймні на 8 годин вартістю 16000 грн. Неспівмірною зі складністю справи є і вартість години роботи адвоката. Враховуючи майновий стан відповідача, він просить суд зменшити витрати на правничу допомогу до 10 000 грн.. На підтвердження розміру понесених витрат на проведення експертизи позивачем не надано доказів необхідності понесення цих витрат саме у такому розмірі. Позивачем не надано договору з експертною установою, розрахунку вартості послуг експерта, кількості затрачених експертом годин на виконання експертизи. Фактично на підтвердження цих витрат надано лише квитанцію про оплату послуг, проте у зв`язку з відсутністю договору неможливо визначити, чи здіснювалася експертиза у зв`язку зі слуханням саме справи № 357/18801/24. Відтак, заявлені витрати не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного просила зменшити розмір судових витрат до 10 000 грн..
У судове засідання представник позивач не з?явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, будь - яких заяв про відкладення справи чи розгляд без його участі не подавав.
У судове засідання представник відповідача не з?явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, будь - яких заяв про відкладення справи чи розгляд без його участі не подавав.
Згідно з п.1 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Частиною 4 ст.270 ЦПК України встановлено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши зміст заяви про ухвалення додаткового рішення, матеріали справи та зміст рішення суду від 02.06.2026 р. приходить до наступних висновків. 
Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Згідно з положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Згідно з ч.3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 ЦК України.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).
Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. (ч.1 ст.632 ЦК України)
Так, 28.08.2024 р. між адвокатським об?єднанням «ЕФ ТІ ЛІГАЛ» та ОСОБА_1 укладено договір № 28/08 про надання правничої допомоги.
Згідно з п. 3.1. договору плата (гонорар) за Договором та порядок розрахунків визначається та погоджується Сторонами в замовленні. Якщо, у виключних випадках, Сторони не визначили плату (гонорар) у Замовленні, він вказується в Акті надання правничої допомоги в залежності від обсягу витраченого співробітником Виконавця часу на надання правничої допомоги, виходячи з узгодженого порядку оплати.
Відповідно до п. 2.1 замовлення № 2/2024 від 20.12.2024 р. на надання правничої допомоги на підставі договору № 28/08 від 28.08.2024 гонорар за надання правової допомоги в позасудовий час встановлюється у формі погодинної оплати за ставкою у розмірі 2 000,00 грн. за годину роботи адвоката Адвокатського об?єднання та включає в себе оплату аналізу документів спору, збору доказів, пошук судової практики, формування правової позиції, консультації Клієнта щодо розгляду справи, підготовку процесуальних документів.
Пунктом 2.2. вказаного замовлення вказано, що розмір гонорару за участь адвоката в кожному окремому судовому засіданні становить: за участь в судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів - 2 500,00 грн.; за участь у судовому засіданні в приміщенні суду - 4 000,00 грн..
Згідно з актом № 1-2/2024 від 03.06.2026 р. про надання правничої допомоги на підставі Договору № 28/08 від 28.08.2024 р. адвокатом адвокатського об?єднання Ярошенком Д.В. надано наступну правову допомогу: аналіз документів наданих Клієнтом, формування правової позиції, узгодження її з Клієнтом, а також складання та подання позовної заяви про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь Клієнта, складання та подання заяви про забезпечення позову, складання та подання апеляційної скарги на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 13.03.2025 р.; участь у судовому засіданні, яке відбулось 18.06.2025 у приміщенні Київського апеляційного суду; ознайомлення з відзивом на позовну заяву у справі, а також складання та подання відповіді на відзив; складання та подання заяви про зменшення позовних вимог; складання та подання пояснень у справі; участь у судових засіданнях у справі в режимі відеоконференції, які відбулись 05.11.2025, 20.11.2025, 11.12.2025, 02.03.2026, 07.05.2026 та 02.06.2026 р..
Відповідно до умов договору та замовлення № 2/2024 від 20.12.2024 р. за надану правову допомогу адвокат Ярошенко Д.В. отримує гонорар у розмірі 55 000 грн..
На підтвердження понесення витрат на правову допомогу представником позивача також надано платіжну інструкцію № @PL610113 від 04.06.2026 р., призначення платежу: сплата правничої допомоги на підставі Договору № 28/08 від 28.08.2024 та акту №1-2/2024 від 03.06.2026 Козел К.І..
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.
Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання заяв по суті справи, інших заяв та клопотань, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Разом із тим, ч. 4 ст.137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України).
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. (постанова Верховного Суду від 01 лютого 2023 року у справі № 160/19098/21)
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 у справі № 927/237/20).
При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням не лише того, чи були такі витрати понесені фактично, а й того, чи була їх сума обґрунтованою.
При цьому адвокатам, враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.
Виходячи з характеру спірних правовідносин та предмету доказування в даній справі, судом встановлений певний обсяг наданих представниками позивача адвокатських послуг: аналіз документів, формування правової позиції та подання позовних заяви, участь у судових засіданнях, складання та подання заяви про забезпечення позову, складання та подання апеляційної скарги, ознайомлення з відзивом, подання відповіді на відзив, подання пояснень та заяви про зменшення позовних вимог.
Верховний Суд у додатковій постанові у справі № 201/14495/16-ц від 30.09.2020, провадження № 61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Визначена адвокатом вартість кожної конкретної послуги, відображених в акті № 1-2/2024 від 03.06.2026 р. є завищеною та неспівмірною як зі складністю справи так і з витраченим адвокатом часом, необхідним для надання правничої допомоги в даній справі.
Таким чином, зважаючи на категорію і складність справи, враховуючи вимоги ст. ст. 133, 137 ЦПК України граничний розмір витрат, обсяг надання послуг та виконану адвокатом роботу (надані послуги), клопотання сторони відповідача щодо зменшення витрат на правову допомогу, принцип співмірності, розумності та реальності витрат, суд прийшов до висновку, що судові витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню до 30 000 грн..
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 1 статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої законодавством.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до платіжної інструкції № 111 від 27.12.2024 р. позивачем при поданні позовної заяви був сплачений судовий збір у розмірі 15 140,00 грн..
Відповідно до рішення суду від 02.06.2026 р. позовні вимоги задоволено у повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з оплати судового збору у розмірі 15 140,00 грн..
Щодо стягнення витрати на проведення експертизи у розмірі 35 000,00 грн. суд зазначає наступне.
Згідно з ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
Позивачем на підтвердження понесених витрат за проведення оціночно-земельної експертизи, окрім висновку експерта № 2-12/12, складеного 12.12.2024 року судовим експертом Окрепка Анною Ігорівною, надано суду квитанцію № 7 від 05.12.2024 р. про оплату за експертизу по договору З/Е-27.11 від 27.11.2024 ОСОБА_1 на суму 35 000 гривень.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 листопада 2023 року у справі № 712/4126/22 (провадження № 14-123цс23) зазначила, що, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд ураховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта до чи після звернення позивача до суду з позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.
Відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Тому сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо суд урахував відповідний висновок експерта як доказ.
Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалено судове рішення (особливо, якщо суд урахував відповідний висновок експерта як доказ), не узгоджується із засадами розумності, добросовісності, справедливості та правової визначеності, а також не забезпечує конструкцію передбачуваності застосування процесуальних норм, отже не є такою, що відповідає принципу верховенства права.
Оскільки висновок експерта № 2-12/12 від 12.12.2024 р. було враховано судом під час розгляду справи як належний та допустимий доказ, враховуючи повне задоволення позовних вимог, витрати позивача на проведення відповідної експертизи підлягають стягненню з відповідача.
Ураховуючи все вищенаведене в сукупності, суть спору та причини виникнення такого, виходячи із встановленої реальності участі адвоката та її необхідності, а також з урахуванням співмірності заявленого розміру витрат на правничу допомогу складності справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви та стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу в сумі 30 000 грн., що відповідатиме критеріям, закріпленим ЦПК України, а також витрати на послуги експерта в сумі 35 000 грн., які необхідно присудити стягнути з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 133, 137, 139, 141,143, 246,260, 270, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача адвоката Ярошенка Дмитра Валерійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 357/18801/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКППП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 витрати на правову допомогу у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. та витрати на проведення оціночно-земельної експертизи у розмірі 35 000 (тридцять п?ять тисяч) грн. 00 коп..
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКППП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , 15 140 (п?ятнадцять тисяч сто сорок) грн. 00 коп. судового збору.
У задоволенні іншої частини заяви - відмовити.
Додаткове рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його ухвалення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.
Додаткове рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя         І.Г. Батовріна