Справа № 127/5194/25
Провадження № 2/127/861/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2026  Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Романюк Л.Ф.,
при секретарі Курутіній О.В.,
за участю представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідачки ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,
представника 3- ї особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом  ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про усунення перешкод у спілкуванні із дітьми, які проживають окремо від батька, їх вихованні та визначення участі батька у вихованні та спілкуванні із дітьми,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2  , за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про усунення перешкод у спілкуванні із дітьми, які проживають окремо від батька, їх вихованні та визначення участі батька у вихованні та спілкуванні із дітьми, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.10.2021р. у справі №127/21252/21 розірвано шлюб між сторонами, від якого вони мають двох дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом із матір`ю. 
Позивач зазначив, що рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27.10.2022р. визначено спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, однак відповідачка, на його думку, систематично не виконує вказане рішення, перешкоджає його спілкуванню з дітьми, не повідомляє про місце їх перебування, не забезпечує телефонного та відеозв`язку, а також не надає можливості бачитися з дітьми у погоджений час.
У позові вказано, що з 2022 року позивач проходить військову службу у складі добровольчого формування та Збройних Сил України, у зв`язку із чим просить врахувати специфіку проходження військової служби при визначенні способу його участі у вихованні дітей, а також встановити порядок спілкування з дітьми шляхом телефонного та відеозв`язку, особистих зустрічей, спільного відпочинку та покласти на відповідача обов`язок повідомляти про місце проживання, навчання, лікування та переміщення дітей.
Просить суд зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_5 у спілкуванні із сином – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донькою – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та визначити такі способи участі у вихованні дітей, на період несення ОСОБА_5 військової служби у Збройних Силах України, у зв`язку із введенням в Україні військового стану, згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», до його демобілізації із лав Збройних сил України:
-Щоденне безперешкодне спілкування ОСОБА_5 із сином – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донькою – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по відеозв`язку, за допомогою будь-якого месенджера (Viber, WatsApp, ОСОБА_8 ), що привязаний до мобільного телефону, яким користується ОСОБА_2 , тривалістю не менше ніж одна година, із врахуванням бажання дітей, час проведення яких буде погоджений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .
У випадку надання ОСОБА_5 відпустки, у тому числі і короткострокової під час несення військової служби у Збройних силах України:
-Безперешкодна спільна зустріч ОСОБА_5 із сином – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донькою – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на весь період такої відпустки, у тому числі із ночівлею, із врахуванням бажання дітей, без присутності ОСОБА_2 , конкретні дати яких будуть погоджені між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .
-Забезпечити ОСОБА_5 щорічну спільну відпустку із сином – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донькою – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тривалістю не менше ніж 10 (десять) днів, без присутності ОСОБА_2 , конкретні дати якої будуть погоджені між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .
Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_5 у спілкуванні із сином – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донькою – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та визначити такі способи участі у вихованні дитини, після демобілізації ОСОБА_5 із військової служби у Збройних Силах України:
II, IV п`ятниця щомісяця із 16 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. суботи;
I, III субота щомісяця із 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.
-Забезпечити ОСОБА_5 щорічну спільну відпустку із сином – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донькою – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тривалістю не менше ніж 10 (десять) днів, без присутності ОСОБА_2 , конкретні дати якої будуть погоджені між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .
Зобов`язати ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_5 адреси місця проживання сина – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у дводенний строк від дати зміни місця проживання.
Зобов`язати ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_5 назви та місцезнаходження навчальних та дошкільних навчально-виховних закладів, які відвідують син – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька – ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у дводенний строк від дати початку відвідування таких закладів.
Зобов`язати ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_5 про виїзд (обставини та напрям) сина – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі України, не пізніше ніж за два дні до такого виїзду, а за межі Вінницької області – за один день до такої поїздки.
Зобов`язати ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_5 про факти захворювання та лікування сина – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 понесені судові витрати по оплаті судового збору та витрат на правничу допомогу.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_1 , кожен окремо, заявлені вимоги підтримали, просять суд їх задовольнити, за обставин, викладених в позові.
Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначили, що ОСОБА_2 не чиняться перешкоди позивачу з побаченнями з дітьми, а тому, на їх думку, в даному випадку відсутній предмет спору. Вважають звернення з даним позовом до суду – є бажанням позивача змінити спосіб участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними, встановлений рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27.10.2022р. Дали пояснення, аналогічні обставинам, відображеним ними у відзиві.
Представник служби у справах дітей ВМР Семенова Н.Л. підтримала висновок від 14.07.2025р. та просить суд його врахувати.
25.03.2025р. на адресу суду надійшов відзив від представника відповідачки ОСОБА_3 . У даному відзиві, відповідачка ОСОБА_2 та її представник заперечували проти задоволення позову ОСОБА_5 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способу участі у їх вихованні, посилаючись на те, що між сторонами вже існує чинне рішення органу опіки та піклування від 27.10.2022 року, яким визначено порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, що є обов`язковим для виконання відповідно до ч. 2 ст. 158 СК України, при цьому позивач не оскаржував вказане рішення та не довів факту створення йому перешкод у спілкуванні з дітьми.
Вказували, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення його прав, а надана ним вибіркова переписка не підтверджує наявності перешкод у спілкуванні, тоді як відповідачем надано повний витяг телефонних дзвінків та листування, які свідчать про можливість безперешкодного спілкування батька з дітьми.
Також зазначали, що позовні вимоги фактично спрямовані не на усунення перешкод, а на зміну раніше встановленого порядку участі у вихованні дітей, однак такий спосіб захисту не передбачений ст. 159 СК України у заявленому позивачем вигляді. 
Відповідач посилалась на психологічну характеристику дітей, згідно з якими діти переживають психоемоційне напруження через конфлікт між батьками, а син ОСОБА_9 став більш тривожним та емоційно закритим. Зазначала, що вона не перешкоджає спілкуванню батька з дітьми, пропонувала зустрічі у своїй присутності з урахуванням інтересів дітей, однак позивача такий формат не влаштовував. Крім того, відповідач вказувала, що позивач тривалий час не проявляв ініціативи щодо спілкування з дітьми, не цікавився їхнім навчанням, розвитком та повсякденним життям, а запропонований ним порядок спілкування не враховує режим дня, навчання та додаткові заняття дітей, а тому задоволення позову у запропонованому позивачем обсязі не відповідатиме інтересам дітей, у зв`язку з чим просили у задоволенні позову відмовити повністю.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.
Судом встановлен, що сторони — ОСОБА_5 та ОСОБА_2 - перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.07.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області ( а.с.23).
Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , та доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 ( а.с.24-25).
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.10.2021 року шлюб між сторонами розірвано. Із змісту вказаного рішення вбачається, що після припинення сімейних відносин діти залишились проживати разом із матір`ю ( а.с.26).
Судом також встановлено, що рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради №2308 від 27.10.2022 року «Про визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини» визначено порядок участі ОСОБА_5 у вихованні та спілкуванні з дітьми, а саме: протягом шестимісячного строку — у І та ІІІ суботу щомісяця з 10:00 год. до 20:00 год.; II,IV неділю щомісяця з 10.00 год. до 20.00 год., а після спливу шести місяців — у ІІ та IV п`ятницю щомісяця з 16:00 год. до 16:00 год. суботи. Вказане рішення органу опіки та піклування сторонами не оскаржувалось та є чинним ( а.с27).
Висновком Служби у справах дітей Вінницької міської ради від 14.07.2025р. було встановлено участь ОСОБА_5 у спілкування з дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 шляхом використання телефонного зв`язку та інтернет-зв`язку: щовівторка щомісяця з 19.00 год. до 20.00 гош.; щочетверга щомісяця з 19.00 год. до 20.00 год.; щосуботи щомісяця з 11.00 год. до 12.00 год. ( т.2. а.с.84-86).
На підтвердження своїх доводів щодо проходження військової служби позивачем надано довідку добровольчого формування № НОМЕР_4 Вінницької міської територіальної громади « ІНФОРМАЦІЯ_6 » від 01.04.2022 року, згідно з якою ОСОБА_5 28.03.2022 року підписав контракт на виконання завдань територіальної оборони у складі добровольчого формування, а також довідку від 20.06.2022 року, відповідно до якої останній призначений на посаду снайпера 2-го відділення окремого розвідувального взводу та брав участь у тактичній і бойовій підготовці, у тому числі з виїздами за межі Вінницької області. Крім того, довідкою військової частини НОМЕР_5 від 28.12.2023 року підтверджується безпосередня участь ОСОБА_5 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України та захисту держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України у період з 15.03.2023 року по 03.08.2023 року. ( а.с.156-161).
Дослідженими судом фотознімками підтверджується, що позивач у різні періоди проводив час разом із дітьми, здійснював спільний відпочинок та прогулянки, що свідчить про наявність між батьком та дітьми особистого контакту та спілкування ( а.с.134-154).
Також судом досліджено надані сторонами роздруківки листування у месенджері між позивачем та відповідачкою, зі змісту яких вбачається, що позивач неодноразово звертався до відповідачки з проханням надати можливість поспілкуватись із дітьми телефоном, зокрема повідомленнями « ІНФОРМАЦІЯ_7 », « ІНФОРМАЦІЯ_8 », « ІНФОРМАЦІЯ_9 », при цьому відповідачка повідомляла, що діти перебувають у гостях, на гуртках або відсутні вдома. Із листування також убачається, що позивач зазначав про обмежені можливості спілкування у зв`язку із проходженням військової служби та перебуванням у зоні бойових дій. Разом із тим, зі змісту переписки вбачається, що відповідачка не відмовляла категорично у спілкуванні дітей із батьком, а зазначала про можливість такого спілкування за наявності відповідних умов та часу ( а.с.35-133).
Крім того, судом досліджено рапорти працівників поліції від 15.01.2023 року, 18.03.2023 року та 11.10.2023 року, зареєстровані за зверненнями ОСОБА_2 щодо конфліктних ситуацій між сторонами за місцем проживання. Із зазначених документів вбачається, що між сторонами виникали конфлікти побутового характеру, зокрема щодо спілкування з дітьми та взаємовідносин після припинення шлюбу, однак у більшості випадків рішення за вказаними повідомленнями не приймались, а сторонам рекомендувалось вирішувати спір у встановленому законом порядку. Також у рапорті від 11.10.2023 року зафіксовано звернення відповідачки щодо можливого домашнього насильства та словесного конфлікту з боку позивача ( а.с.164-199).
Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до частини першої ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.
Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
У відповідності до частини другої статті 54 СК України усі найважливіші питання життя сім`ї мають вирішуватися подружжям спільно, на засадах рівності. Дружина, чоловік мають право противитися усуненню їх від вирішення питань життя сім`ї.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»)
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Приймаючи рішення в інтересах дитини, суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.
Так, між сторонами по справі - батьками малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 існує спір щодо участі батька у вихованні сина та доньки, який не вдалося вирішити у позасудовому порядку.
Оцінюючи заявлені позовні вимоги, заперечення відповідачки та надані сторонами докази, суд виходить із того, що спір у цій справі стосується не формального встановлення факту батьківства чи проживання дітей з одним із батьків, а реальної можливості того з батьків, хто проживає окремо від дітей, брати участь у їх вихованні, підтримувати з ними регулярний особистий контакт та здійснювати свої батьківські права у спосіб, який відповідає найкращим інтересам дітей.
Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зазначене конституційне положення у системному зв`язку зі статтями 3, 7, 141, 150, 153, 157, 159 СК України означає, що держава через суд зобов`язана забезпечити не декларативне, а ефективне здійснення дитиною права на сімейні зв`язки з обома батьками, а кожному з батьків — можливість реалізовувати свої права та обов`язки щодо дитини, якщо це не суперечить інтересам самої дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, їх окреме проживання, наявність особистого конфлікту чи напружених відносин не змінюють обсягу батьківських прав і не звільняють кожного з них від обов`язку діяти добросовісно в інтересах дитини. Той із батьків, з ким проживає дитина, не набуває переважного права одноосібно визначати, коли, у який спосіб та за яких умов інший з батьків може підтримувати зв`язок із дитиною.
За змістом статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Стаття 157 СК України прямо покладає на того з батьків, з ким проживає дитина, обов`язок не перешкоджати іншому з батьків у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Отже, обов`язок відповідачки полягає не лише у пасивному невчиненні заборон, а й у створенні реальної можливості для підтримання зв`язку дітей з батьком, з урахуванням їх віку, розпорядку дня та психологічного стану.
Суд не приймає доводи відповідачки про відсутність спору між сторонами. Наявність спору підтверджується самим фактом звернення позивача до суду, змістом позовних вимог, запереченнями відповідачки, листуванням сторін, матеріалами звернень до поліції, а також висновком органу опіки та піклування. Якщо один із батьків змушений неодноразово погоджувати з іншим можливість телефонного дзвінка дітям, отримує відповіді про зайнятість, відсутність дітей вдома, перебування їх на гуртках чи в гостях, а спілкування відбувається нерегулярно та залежить від поточної згоди іншого з батьків, це свідчить про існування спору щодо способу реалізації батьківських прав.
Формальне посилання відповідачки на рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №2308 від 27.10.2022 року не спростовує наявності спору. Вказаним рішенням органу опіки та піклування було визначено певний порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, однак саме по собі існування такого рішення не означає, що право позивача реалізується належним чином, а спір між батьками відсутній. Рішення органу опіки та піклування не є судовим рішенням, не має преюдиційного значення для суду, не позбавляє особу права на судовий захист і не виключає можливості судового визначення іншого або додаткового способу участі у вихованні дітей.
Крім того, рішення органу опіки та піклування від 27.10.2022 року було ухвалене за інших фактичних обставин. З моменту його прийняття минув значний час, діти стали старшими, змінився їхній режим дня, навчання та додаткові заняття, а позивач проходить військову службу, що об`єктивно впливає на можливість реалізації раніше визначеного порядку побачень. Судове рішення у такій категорії справ має бути не формальним повторенням попереднього адміністративного порядку, а дієвим механізмом, який реально може виконуватися сторонами та відповідатиме актуальним потребам дітей.
Відповідно до статті 159 СК України суд у разі наявності перешкод у спілкуванні з дитиною визначає способи участі одного з батьків у її вихованні. При цьому закон не зводить поняття перешкод виключно до прямої категоричної заборони бачитися або спілкуватися з дитиною. Перешкоди можуть проявлятися також у невизначеності, нерегулярності, залежності спілкування від волі іншого з батьків, відсутності сталого графіка, ігноруванні потреби дитини підтримувати зв`язок з другим із батьків, а також у створенні таких умов, за яких право формально існує, але фактично реалізується випадково або епізодично.
Саме така ситуація встановлена судом у цій справі. З наданого листування між сторонами вбачається, що позивач неодноразово ініціював телефонне спілкування з дітьми, однак змушений був кожного разу окремо з`ясовувати, чи можливо це зробити, коли діти будуть вдома, чи не зайняті вони. Відповіді відповідачки про те, що діти «зайняті», «на кружках», «у гостях», «не вдома», самі по собі не є протиправними, однак у сукупності вони підтверджують, що спілкування не має стабільного, погодженого та передбачуваного порядку. Такий стан речей не відповідає ані праву батька на участь у вихованні, ані праву дітей на регулярне підтримання особистого зв`язку з батьком.
Суд також бере до уваги, що відповідачка у відзиві посилається на те, що позивач сам нерегулярно спілкується з дітьми та здійснює це лише тоді, коли має можливість. Однак зазначені доводи не є підставою для відмови у позові. Навпаки, проходження позивачем військової служби, його участь у заходах із забезпечення оборони України, що підтверджено довідками добровольчого формування та військової частини НОМЕР_5 , об`єктивно зумовлюють необхідність визначення гнучкого, але чіткого способу спілкування, зокрема шляхом телефонного та інтернет-зв`язку. Військова служба не позбавляє особу статусу батька і не може бути підставою для звуження його права на участь у житті дітей.
Позиція відповідачки фактично зводиться до того, що оскільки вона не забороняє позивачу спілкуватися з дітьми категорично, то спору не існує. Такий підхід є помилковим. У спорах щодо участі у вихованні дітей суд оцінює не лише наявність прямої заборони, а й реальний стан здійснення батьківських прав. Право дитини на зв`язок із батьком не може залежати від випадкових обставин чи ситуативного погодження матері. Для дитини важливими є сталість, передбачуваність і психологічна безпека спілкування, а для батьків — зрозумілий порядок, який мінімізує конфлікти між ними.
Суд враховує, що діти проживають із матір`ю, яка безпосередньо забезпечує їх побут, навчання, режим дня та повсякденний догляд. Ця обставина має значення для визначення способу участі батька у вихованні, однак вона не надає матері права фактично монополізувати прийняття рішень щодо контакту дітей з батьком. Проживання дітей з матір`ю не скасовує права батька бути присутнім у їх житті, цікавитися навчанням, здоров`ям, розвитком, емоційним станом та підтримувати з ними регулярний контакт.
Судом враховується також наявність конфліктних ситуацій між сторонами, підтверджених матеріалами звернень до поліції. Однак сам по собі конфлікт між батьками не може бути підставою для усунення одного з них від спілкування з дітьми. Навпаки, саме високий рівень конфліктності потребує судового визначення чіткого порядку спілкування, щоб зменшити кількість безпосередніх домовленостей між сторонами, усунути підстави для нових непорозумінь та забезпечити дітям стабільний формат контакту з батьком.
Відповідно до статті 19 СК України при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини суд враховує письмовий висновок органу опіки та піклування. Такий висновок не є обов`язковим для суду, проте має важливе доказове значення, оскільки складається спеціальним органом після з`ясування умов проживання дітей, пояснень батьків та інших обставин. У цій справі орган опіки та піклування Вінницької міської ради, дослідивши обставини, дійшов висновку про доцільність визначення позивачу способу участі у вихованні дітей шляхом телефонного та інтернет-зв`язку щовівторка, щочетверга щомісяця з 19:00 год. до 20:00 год. та щосуботи щомісяця з 11.00. до 12.00 год.
Однак, такий спосіб участі батька у вихованні дітей, визначений у висновку органу опіки та піклування, суд оцінює як недостатній для забезпечення повноцінного та стабільного підтримання емоційного зв`язку батька з дітьми, оскільки запропонований графік фактично обмежується короткотривалим дистанційним спілкуванням та не забезпечує належної реалізації батьківських прав у порівнянні з порядком спілкування, запропонованим позивачем, який передбачає більш систематичний, тривалий та безпосередній контакт батька з дітьми.
Визначаючи спосіб участі ОСОБА_5 у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми, суд виходить із необхідності забезпечення балансу між правами батька на участь у житті дітей, правом дітей на підтримання постійного емоційного зв`язку з батьком, а також забезпеченням стабільного режиму життя дітей та дотриманням їх найкращих інтересів. Визначений судом порядок спілкування має бути не формальним, а реальним, виконуваним, стабільним та таким, що забезпечує сталість сімейних зв`язків.
Судом встановлено, що позивач проходить військову службу у Збройних Силах України, що підтверджується наданими довідками добровольчого формування та іншими письмовими доказами, а тому характер та режим його служби є специфічними, пов`язаними із можливими відрядженнями, чергуваннями, зміною місця перебування та обмеженим часом для особистого спілкування з дітьми. Водночас сама по собі військова служба не може бути підставою для звуження чи фактичного нівелювання його батьківських прав, оскільки обов`язок держави полягає у забезпеченні особі реальної можливості підтримувати сімейні зв`язки навіть в умовах воєнного стану.
Суд враховує, що запропонований позивачем графік спілкування є послідовним, конкретним та передбачуваним, містить чітке визначення часу, способу та періодичності спілкування, а тому мінімізує можливість подальших конфліктів між сторонами щодо погодження кожного окремого контакту з дітьми.
Оцінюючи доцільність щоденного телефонного та інтернет-спілкування, суд виходить із того, що такий спосіб контакту в сучасних умовах є одним із основних механізмів підтримання емоційного зв`язку між батьком та малолітніми дітьми, особливо з урахуванням проходження позивачем військової служби. Визначена тривалість такого спілкування — не менше однієї години — не є надмірною, відповідає віку дітей, не порушує їх режим дня та водночас забезпечує можливість повноцінного спілкування, а не формального короткочасного контакту.
Суд також враховує, що діти перебувають у віці, коли потребують регулярного психологічного та емоційного контакту з обома батьками, а тривалі перерви у спілкуванні можуть негативно впливати на формування стабільних сімейних відносин та емоційної прив`язаності. Саме систематичність та регулярність спілкування забезпечують для дітей відчуття постійної присутності батька у їх житті, незважаючи на окреме проживання батьків.
Визначаючи порядок особистих зустрічей дітей із батьком під час його відпустки та після демобілізації, суд виходить із того, що безпосереднє особисте спілкування має ключове значення для реалізації батьківських прав та повноцінного розвитку дітей. Встановлений графік побачень не є надмірним, не призводить до фактичного вилучення дітей із звичного середовища проживання та не порушує сталі умови їх життя з матір`ю.
Суд враховує, що запропонований позивачем порядок побачень передбачає поступовість та адаптивність, враховує вік дітей, режим їх навчання та відпочинку, а також необхідність збереження стабільного побутового середовища. При цьому графік передбачає як короткострокові зустрічі, так і можливість тривалішого спільного проведення часу під час відпустки батька, що відповідає природній потребі дітей у формуванні повноцінних сімейних відносин із батьком.
Оцінюючи вимогу про забезпечення щорічного спільного відпочинку батька з дітьми тривалістю не менше 10 днів, суд виходить із того, що такий період є розумним, співмірним та не порушує права матері. Водночас саме тривале безперервне спілкування дітей із батьком забезпечує не лише формальний контакт, а й можливість участі батька у вихованні дітей, формуванні їх світогляду, організації дозвілля, навчання та побуту.
Суд також бере до уваги, що позивачем заявлено вимоги щодо повідомлення його про місце проживання дітей, навчальні заклади, стан здоров`я та виїзд дітей за межі області чи держави. Такі вимоги безпосередньо пов`язані із реалізацією батьківських прав, передбачених статтями 141, 150, 157 СК України, оскільки право на участь у вихованні дитини охоплює не лише можливість особистого контакту, а й право бути поінформованим про життя, стан здоров`я, освіту та місце перебування дітей.
Суд враховує, що між сторонами наявний тривалий конфлікт, який підтверджується матеріалами справи, зверненнями до поліції та взаємними претензіями сторін, а тому саме чітке судове визначення графіка спілкування та обов`язків сторін є необхідним для забезпечення правової визначеності та мінімізації подальших конфліктів.
При цьому суд виходить із того, що запропонований позивачем графік не порушує принципу пропорційності, оскільки:не позбавляє матір можливості постійного проживання дітей разом із нею; не перешкоджає навчальному процесу дітей; не порушує їх звичного режиму дня; враховує проходження позивачем військової служби; забезпечує дітям сталі та регулярні контакти з батьком; відповідає їх найкращим інтересам.
Доводи відповідачки про надмірність запропонованого графіка суд оцінює критично, оскільки фактично вони зводяться до обмеження участі батька у житті дітей лише епізодичними контактами, що суперечить принципу рівності батьківських прав та не відповідає інтересам дітей. При цьому відповідачкою не надано належних та допустимих доказів того, що визначений позивачем порядок спілкування може негативно вплинути на фізичний, психічний чи моральний стан дітей.
Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої між інтересами батьків та дітей повинна існувати справедлива рівновага, проте особлива увага має приділятися найкращим інтересам дитини, які, залежно від їх характеру та важливості, можуть переважати інтереси батьків. Разом із тим у найкращих інтересах дітей є збереження зв`язку з обома батьками та підтримання стабільних сімейних відносин.
З огляду на встановлені обставини справи, вік дітей, їх потребу у регулярному спілкуванні з батьком, проходження позивачем військової служби, відсутність доказів негативного впливу такого спілкування на дітей, а також необхідність усунення правової невизначеності між сторонами, суд доходить висновку, що саме запропонований позивачем графік участі у вихованні та спілкуванні з дітьми є обґрунтованим, доцільним, співмірним та таким, що найбільш повно відповідає найкращим інтересам дітей.
Суд наголошує, що визначення графіка спілкування не є покаранням для матері та не свідчить про неналежне виконання нею батьківських обов`язків. Це є правовим механізмом врегулювання спору між батьками в інтересах дітей. Водночас після визначення такого порядку кожен із батьків зобов`язаний діяти добросовісно: мати — сприяти спілкуванню дітей з батьком у визначений час, а батько — реалізовувати це право з урахуванням віку дітей, їх настрою, стану здоров`я, навчального навантаження та без створення психологічного тиску.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що доводи відповідачки про відсутність спору, достатність рішення органу опіки та піклування від 27.10.2022 року та недоведеність перешкод у спілкуванні є необґрунтованими. Сукупність доказів у справі свідчить про наявність між сторонами спору щодо порядку участі позивача у вихованні дітей, відсутність стабільного механізму регулярного спілкування батька з дітьми та необхідність судового визначення такого порядку.
За таких обставин позов підлягає задоволенню, оскільки судове визначення способу участі ОСОБА_5 у вихованні та спілкуванні з дітьми відповідає положенням статей 141, 150, 153, 157, 159 СК України, враховує висновок органу опіки та піклування, фактичні обставини справи, вік дітей, їх проживання з матір`ю, проходження позивачем військової служби та забезпечує баланс між правами батька, обов`язками матері і найкращими інтересами дітей.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу.
На підставі викладеного, керуючись статтями 1,7,159,257,263 СК України, статтями 2,12,13,76-81,258, 259,263-265,353-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_2 за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про усунення перешкод у спілкуванні із дітьми, які проживають окремо від батька, їх вихованні та визначення участі батька у вихованні та спілкуванні із дітьми– задовольнити.
Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_5 у спілкуванні із сином – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донькою – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та визначити такі способи участі у вихованні дітей, на період несення ОСОБА_5 військової служби у Збройних Силах України, у зв`язку із введенням в Україні військового стану, згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», до його демобілізації із лав Збройних сил України:
-Щоденне безперешкодне спілкування ОСОБА_5 із сином – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донькою – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по відеозв`язку, за допомогою будь-якого месенджера (Viber, WatsApp, ОСОБА_8 ), що привязаний до мобільного телефону, яким користується ОСОБА_2 , тривалістю не менше ніж одна година, із врахуванням бажання дітей, час проведення яких буде погоджений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .
У випадку надання ОСОБА_5 відпустки, у тому числі і короткострокової під час несення військової служби у Збройних силах України:
-Безперешкодна спільна зустріч ОСОБА_5 із сином – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донькою – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на весь період такої відпустки, у тому числі із ночівлею, із врахуванням бажання дітей, без присутності ОСОБА_2 , конкретні дати яких будуть погоджені між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .
-Забезпечити ОСОБА_5 щорічну спільну відпустку із сином – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донькою – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тривалістю не менше ніж 10 (десять) днів, без присутності ОСОБА_2 , конкретні дати якої будуть погоджені між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .
Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_5 у спілкуванні із сином – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донькою – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та визначити такі способи участі у вихованні дитини, після демобілізації ОСОБА_5 із військової служби у Збройних Силах України:
II, IV п`ятниця щомісяця із 16 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. суботи;
I, III субота щомісяця із 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.
-Забезпечити ОСОБА_5 щорічну спільну відпустку із сином – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донькою – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тривалістю не менше ніж 10 (десять) днів, без присутності ОСОБА_2 , конкретні дати якої будуть погоджені між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .
Зобов`язати ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_5 адреси місця проживання сина – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у дводенний строк від дати зміни місця проживання.
Зобов`язати ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_5 назви та місцезнаходження навчальних та дошкільних навчально-виховних закладів, які відвідують син – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька – ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у дводенний строк від дати початку відвідування таких закладів.
Зобов`язати ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_5 про виїзд (обставини та напрям) сина – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі України, не пізніше ніж за два дні до такого виїзду, а за межі Вінницької області – за один день до такої поїздки.
Зобов`язати ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_5 про факти захворювання та лікування сина – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 40 000,00 грн. судових витрат на правничу допомогу та судовий збір 1211,20 грн.
Рішення суду може бути оскаржено сторонами шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 28.05.2026 року.

Суддя: