РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року
місто Чернігів

Справа №461/9315/23
Провадження №2/751/28/26

Новозаводський районний суд міста Чернігова
у складі: 
головуючого - судді Ченцової С. М. 
секретер судового засідання Барбаш М. В. 
учасники справи:
позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом – АТ «Ідея Банк» 
представники позивача за первісним позовом, представники відповідача за зустрічним позовом – Жовтонецький Віктор Миколайович, Михашула Євгенія Іванівна
відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом – ОСОБА_1 
представник відповідача за первісним позовом, представник позивача за зустрічним позовом – Таран Владислав Анатолійович
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживача,
ВСТАНОВИВ :
І. Стислий виклад позиції сторін та заперечення відповідача.
АТ «Ідея Банк» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 145434 гривні 19 копійок.
Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 02.07.2021 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладений договір кредиту та страхування №М02.00606.008279284. Пунктом 3 кредитного договору визначено, що нанесенням власноручного підпису позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Ідея Банк», яка розміщена на офіційному веб-сайті банку: www.ideabank.ua. Згідно з кредитним договором відповідач отримала кредит у розмірі 112000 гривень, зі сплатою 16,99% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим графіком щомісячних платежів. 
Позивач повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений кредитним договором термін, та не сплатив нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором.
Останню сплату відповідачем здійснено 05.09.2022 року. Станом на 21.09.2023 року загальна заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Ідея Банк» становить 145434 гривень 19 копіок, у тому числі: прострочений борг – 89784 гривень 92 копійки; прострочені проценти – 22685 гривень 27 копійок, прострочена плата за обслуговування кредиту 33264 гривень, яку просять стягнути з відповідача в примусовому порядку та понесені судові витрати. 
У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 03.08.2023 року, однак відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором (т.1 а.с. 24).
21.03.2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача, Тарана В.А. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник просить у задоволенні позовних вимог відмовити.
Заперечення обґрунтовані тим, що відповідачем фактично отримані кошти в сумі 108 737гривень 86 копійок, що відображено в додатку №1 до договору № М02.00606.008279284. 
Згідно з випискою банку по кредитному договору, за період з 02.08.2021 року по 05.09.2022 року, позичальником сплачено десять платежів по кредиту, на загальну 45 848 гривень 56 копійок, з яких: 12936 гривень банк зарахував у рахунок погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості.
Вважають, що заявлена вимога про стягнення плати за обслуговування кредиту в сумі 33264 гривень є протиправною та такою, що суперечить вимогам Закону, позивачем протиправно зараховані сплачені відповідачем кошти в розмірі 12936 гривень у рахунок сплати за обслуговування кредитної заборгованості. 
Також, протиправним є нарахування відсотків за користування кредитом у період дії запровадженого воєнного стану в Україні. Крім того, позивачем не зазначено періоду за яким проводився розрахунок заборгованості за кредитом. Таким чином відповідач вважає, що наданий до суду доказ не є належним та допустимим доказом, та не може прийматися судом до уваги.
Відповідачем проведено власний контррозрахунок, на підставі наданих банком документів, який не узгоджується з наданим банком розрахунком заборгованості. Отже, відповідно до графіку погашень, сума не сплачених коштів за кредитом становить 89460 гривень 64 копійки; сума не сплачених коштів за відсотками становить 15918 гривень 46 копійок (т.1 а.с. 65-71).
09.04.2024 року представник АТ «Ідея Банк» надіслала відповідь на відзив, відповідно до якої позовні вимоги просить задовольнити. 
Зазначає, що кредитний договір № М02.00606.008279284 укладено 02.07.2021, тобто вже під час дії Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15.11.2016, що набрав чинності 10.06.2017 року. Вказаний Закон України «Про споживче кредитування» був прийнятий на зміну раніше чинній ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яка до прийняття вищевказаного Закону регулювала правовідносини у сфері споживчого кредитування. Закон України «Про захист прав споживачів» втратив чинність ще до укладення кредитного договору, а саме 10.06.2017, та не може бути застосований до спірних правовідносин. Також втратили чинність і правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. На зміну вказаним правилам було прийнято правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що набрали чинності 10.06.2017. 
Згідно з методикою розрахунку загальної вартості кредиту для споживача, що є додатком №1 до вказаних правил, банк розраховує загальну вартість кредиту для споживача у грошовому виразі за формулою: ЗВК=ЗРК+ЗВСК, де ЗВК – загальна вартість кредиту, ЗРК – загальний розмір кредиту, ЗВСК – загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі та додаткові супутні послуги банку та кредитного посередника, які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. 
Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №2 до правил, до платежів за додаткові та супутні послуги банку відносяться платежі за ведення рахунку, розрахунково-касове обслуговування, комісія за надання кредиту та інші послуги банку (т.1 а.с. 117- 119). 
21.03.2024 року через систему «Електронний суд» представник відповідача, в інтересах ОСОБА_1 , подав зустрічну позовну заяву до АТ «Ідея Банк» про захист прав споживача, шляхом застосування наслідків виконання нікчемного правочину та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості по кредитному договору, в якій просить: визнати недійсним п.1.2 договору кредиту та страхування №М02.00606.008279284, укладеного 02.07.2021 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , у частині суми кредиту у розмірі 112000 гривень, та зобов`язати АТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів, здійснених ОСОБА_1 за договором, відповідно до ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування» та умов договору. 
Вимоги обґрунтовані тим, що 02.07.2021 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладений договір кредиту та страхування №М02.00606.008279284. Згідно умов кредитного договору позичальник отримала кредит у розмірі 112000 гривень зі сплатою 16,99% річних, строком на 30 місяців до 02.01.2024 року. Відповідно до п.1.9 кредитного договору банк надає кредит позичальнику для власних потреб, шляхом переказу коштів у розмірі 108737 гривень 86 копійок, а клієнт доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 3262 гривень 14 копійок, згідно з умовами договору добровільного страхування життя. Таким чином, банком не було перераховано узгоджені кредитні кошти у сумі 112000 гривень, а фактично надано кредитні кошти у сумі 108737 гривень 86 копійок.
Пунктом 4 паспорту споживчого кредиту додатку №1 до договору кредиту та страхування № М02.00606.008279284 від 02.07.2021 року передбачено, що позивач встановив плату за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,65% щомісячно від початкової суми кредиту, згідно графіку в п.5. 
Згідно колонки 7.4 таблиці п.5 додатку №1 загальний розмір плати за обслуговування кредитної заборгованості складає 55 440 гривень, що згідно п. 1.6. кредитного договору та додатку №1 відповідач повинен сплачувати рівними платежами по 1848 гривень щомісячно, у період з 02.08.2021 року по 02.01.2024 року, 30 щомісячними внесками по 02 число кожного місяця, згідно графіку платежів. 
Згідно з випискою банку по кредитному договору, за період з 02.08.2021 року по 05.09.2022 року, позичальником сплачено 10 платежів по кредиту, на загальну 45848 гривень 56 копійок, з яких: 12936 гривень банк зарахував у рахунок погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості.
Згідно з правовими висновками, що викладені у Постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022 року, у цивільній справі №496/3134/19, Велика Палата дійшла висновку, що положення пунктів кредитного договору, укладеного між позичальником та АТ «Ідея Банк» щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. 
Таким чином, банк повинен здійснити перерахунок надмірно отриманих коштів за обслуговування кредитної заборгованості що склали 12936 гривень та зарахувати їх в рахунок погашення основного зобов`язання. Наразі, банк свідомо та систематично порушує майнові права споживача на виконання кредитних зобов`язань, права на своєчасне отримання об`єктивної інформації про споживчий кредит, з метою стягнення додаткових платежів за користування кредитом, пені та штрафів за прострочення виконання кредитних зобов`язань (т.1 а.с. 80- 88).
24.05.2024 року від представника позивача надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до якого представник просить зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 залишити без розгляду, у випадку розгляду – відмовити у її задоволенні. 
Відзив обґрунтований тим, що чинне законодавство дозволяє застосовувати наслідки нікчемності без окремого позову, а відтак, необхідності в окремому позові відповідача потреби не було.
Крім цього, відповідач скористався своїм правом на подання відзиву, у якому заперечив нарахування позивачем «плати за обслуговування кредитної заборгованості», тому подання ним зустрічного позову має на меті затягування судового розгляду справи та безпідставне стягнення правової допомоги.
Обраний представником відповідача спосіб захисту не відповідає принципу процесуальної економії, повноти захисту інтересів ОСОБА_1 . Якщо недійсність правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин є нікчемним, то позовна вимога про визнання правочину недійсним/ захист прав споживачів, застосування наслідків виконання нікчемного правочину та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості по кредитному договору не є належним способом захисту права чи інтересу особи, не відповідає висновкам Верховного Суду, які викладено у п. 33.6 постанови від 13.07.2022 по справі № 496/3134/19, а відтак відповідачу за його зустрічним позовом потрібно відмовити.
АТ «Ідея Банк» разом із відповіддю на відзив надав суду детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором, із перерахунком заборгованості за кредитним договором з моменту його укладення, зарахуванням сплаченої відповідачем плати за обслуговування кредитної заборгованості відповідно до умов кредитного договору, відповідно до якого заборгованість відповідача за кредитним договором склала 96945 гривень 44 копійки.
Підстави для задоволення зустрічного позову відсутні, оскільки банком вже виконано перерахунок заборгованості за кредитним договором, і фактичну позовну вимогу про здійснення перерахунку коштів, зокрема відповідно до ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування» з моменту укладення Кредитного договору. 
На момент укладення договору кредиту та страхування 
№ M02.00606.008279284 від 02.07.2021 законодавство України передбачало можливість включення до договорів про споживче кредитування умов, що передбачають сплату споживачами плати за обслуговування кредиту чи кредитної заборгованості. 
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, які заявлено представником позивача за зустрічним позовом зауважив, що при поданні до суду зустрічної позовної заяви, представником відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним, було заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, проте не зазначено їх розмір, орієнтовного розрахунку можливих витрат, які очікує понести позивач , у зв`язку з розглядом справи; до закінчення судових дебатів не повідомлено про подання доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення.
Відтак, зазначене є підставою для залишення без розгляду заяви представника відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом, у випадку вирішення питання розподілу таких витрат підлягає зменшенню розмір професійної правничої допомоги або відмові у стягнення таких витрат з банку (т. 1 а.с. 148- 153).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 03.11.2023 року цивільну справу передано за підсудністю до Новозаводського районного суду міста Чернігова. 
Ухвалою судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 06.02.2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.
08.03.2024 року через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального провадження.
Ухвалою суду від 13.03.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Тарана В.А. про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 29.04.2026 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до АТ «Ідея Банк» про захист прав споживача шляхом застосування наслідків виконання нікчемного правочину та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості по кредитному договору, до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження та призначено в підготовче засідання.
12.11.2024 року в системі «Електронний суд» надійшла заява представника відповідача за первісним позовом, представника позивача за зустрічним позовом, Тарана В.А. про зміну предмета позову, у відповідності до якої представник просить зобов`язати АТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів, здійснених ОСОБА_1 за договором кредиту та страхування «М02.00606.008279284, укладеного 02.07.2021 року, з огляду на нікчемність п.1.6;1.7;5 договору та підпункт 9.8.2 пункту 9.8 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до ст.19 Закону України «Про споживче кредитування» та умов договору (т.1 а.с. 187, 188).
13.11.2024 року в системі «Електронний суд» від представника відповідача за первісним позовом, представника позивача за зустрічним позовом, Тарана В.А. надійшли письмові пояснення на відповідь на відзив, 
13.11.2024 року в системі «Електронний суд» від представника відповідача за первісним позовом, представника позивача за зустрічним позовом, Тарана В.А. надійшли письмові пояснення на відзив до зустрічної позовної заяви. 
Зазначає, що доводи позивача щодо законності плати за обслуговування кредиту чи кредитної лінії є такими що не відповідають законодавству та правовим висновкам щодо норм, які регулюють дані правовідносини. Положення щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Ухвалою суду від 28.11.2024 року закрито підготовче провадження у справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживача та призначеноти справу до судового розгляду по суті. Прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про зміну предмету позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживача.
У судові засідання під час судового розгляду справи по суті учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належно. 
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
02.07.2021 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту та страхування №М02.00606.008279284, відповідно до якого банк відкриває клієнту банківський рахунок та надає кредит у розмірі 112000 гривень, а клієнт отримує його та зобов`язується повернути до 02.01.2024 року. Процентна ставка за користування кредиту встановлена на рівні 16,99% річних, тип процентної ставки – змінюваний. Плата за обслуговування кредитної заборгованості встановлена у розмірі 1,65% середньомісячно від початкової суми кредиту.
Позичальник, який прострочує виконання грошового зобов`язання після закінчення строку дії договору, на вимогу кредитора зобов`язаний оплатити суму заборгованості, а також 16.99% річних від простроченої суми (п.1.6. договору).
Згідно з п.1.7. договору, під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до додатку №1 як «Обслуговування кредитної заборгованості». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку, інші комісії за відкриття та ведення рахунку, сплачуються, згідно з діючими тарифами банку. Тарифи є невід`ємною частиною ДКБФО, та розміщені на веб-сайті банку: https://ideabank.ua.
Підпункт 9.8.2. пункту 9.8 Розділу 9. «Умов споживчого кредитування без забезпечення» публічної пропозиції AT «Ідея Банк» про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що затверджений протоколом засідання правління №03/17-07 від 17.03.2021 pоку, ведений в дію з 19.04.2021 року, плата за обслуговування кредитної заборгованості, щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно з графіком за договором кредиту, включає в себе:
- надання інформації за рахунками позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів в Україні, в контакт-центрі банку,шляхом направлення sms-повідомлень щодо суми платежу за договором кредиту,щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо;
- надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника;
- опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо.
Відповідно до п.1.9. договору, банк надає кредит позичальнику для власних потреб, шляхом переказу коштів в розмірі 108737 гривень 86 копійок на рахунок НОМЕР_1 , який відкритий в АТ «Ідея Банк», та клієнт доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 3262 гривень 14 копійок, згідно з умовами договору добровільного страхування життя.
Умовами договору передбачено, що клієнт має право у будь-який момент відмовитись від договору або розірвати чи припинити його, шляхом подання заяви до банку за умови погашення будь-якої заборгованості за договором.
Нанесенням власноручного підпису під цим договором страхувальник (застрахована особа) акцептує оферту ТДВ «СК «АРКС ЛАЙФ» та укладає договір добровільного страхування життя №М02.00606.008279284 від 02.07.2021 року. 
За умовами договору страхування, сума у розмірі 3262 гривень 14 копійок сплачується одноразово при укладенні ДСЖ, та діє протягом одного року, до 02.07.2022 року.
Відповідно до п.3 договору, нанесенням власноручного підпису під цим договором, клієнт акцептує публічну пропозицію про приєднання до ДКБОФО та публічну оферту на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку, які зберігаються на офіційному сайті банку https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts. Підтверджує, що в день укладення цього договору у відділенні банку або кредитного посередника, за його вибором йому надано ДКБОФО та тарифи, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.
Підтверджує, що ознайомився з інформацією, необхідною для отримання кредиту з наявними та можливими видами кредитування у банку, для прийняття усвідомленого рішення, а також самостійно обрав страхову компанію. 
Надає заяву, якою просить відкрити поточний рахунок в банку НОМЕР_2 , у валюті - гривня, на своє ім`я ОСОБА_1 . відповідно за тарифами, зазначеними на сайті банку (https://ideabank.ua/uk/tariffs).
У додатку № 1 до кредитного договору №М02.00606.008279284 від 26.04.2024 року міститься графік щомісячних платежів, який підписаний відповідачем особисто. Згідно з вказаним графіком платежів, загальна вартість кредиту становила 196993 гривні 80 копійок.
Банк повністю виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується меморіальним ордером №684198 від 02.07.2021 року у сумі 45592 гривні 98 копійок, меморіальним ордером №684197 від 02.07.2021 року у сумі 63144 гривень 88 копійок, з призначенням платежу: Видача кредиту згідно кредитного договору №М02.00606.008279284 від 02.07.2021 року. Також, відповідно до меморіального ордеру №684194 від 02.07.2021 року АТ «Ідея Банк» сплачено 3262 гривні 14 копійок страхового платежу на користь ТДВ «СК «АРКС ЛАЙФ».
Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 21.09.2021 року.
Крім того, як вбачається із наданої в матеріалах справи виписки з особового рахунку по кредитному договору, останній платіж ОСОБА_1 , був здійснений 05.09.2022 року.
03.08.2023 року ОСОБА_1 було направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, відповідно до якої, з урахуванням ст. 1050 ЦК України заявлено вимогу про дострокове повернення ОСОБА_1 заборгованості за договором № М02.00606.008279284 у розмірі 145455 гривень 77 копійок.

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін
Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
У силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Звертаючись із зустрічним позовом про визнання недійсним п.1.2 договору представник відповідача за первісним позовом вказав, що з наведених доказів не вбачається надання AT «Ідея Банк» кредитних коштів в сумі 112000 гривень, оскільки відповідачем фактично отримані кошти в сумі 108737 гривень 86 копійок.
Проте, у п. 1.9. договору кредиту та страхування №М02.00606.008279284 зазначено, що клієнт доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 3262 гривень 14 копійок у спосіб оплати – переказу коштів на рахунок ТДВ «СК «АРКС ЛАЙФ» через транзитний рахунок, відкритий в АТ «Ідея Банк», тобто страховий внесок був сплачений безпосередньо банком, без надання вказаної суми позичальнику. Здійснення даної операції підтверджується меморіальним ордером №684194 від 02.07.2021 року. Отже, позивач свої зобов`язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі, встановленому умовами договору.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Тип та розмір процентної ставки відповідачем не оспорювалися. Але у відзиві на первісний позов представник відповідача, посилаюсь на п. 18. Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) зазначив, що нарахування відсотків за користування кредитом у період дії запровадженого воєнного стану в Україні є протиправним.
Щодо цього твердження суд зазначає, що вказаними нормами не передбачено звільнення позичальника від обов`язку сплачувати кредит та проценти за його користування.
Отже, позивач свої зобов`язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти, відповідачка свого зобов`язання за договором належним чином не виконала, своєчасно, в порядку, передбаченому договором, кредитні кошти в повному обсязі не повернула.
Відповідно до ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".
Згідно з п. 1 ст. 17 Закону України "Про захист прав споживачів" послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.
Відповідно до ч. 1,2,3,4 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.
Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.
Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.
Відповідно до частиною першої ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
У Постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним.
У п. 1.7. договору чітко прописані функції банку за які нараховується комісія, а саме комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, які сплачуються згідно з діючими на момент укладення договору тарифами банку.
Пунктом 17 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.
Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії,які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про споживчий кредит» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Проте, послуги, комісію за надання яких передбачено умовами договору до вичерпного переліку послуг вказаних у ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» не відносяться, а тому п. 1.7. договору не підлягає умові нікчемності. 
Первісним позивачем не було надано підтвердження виконання послуг (з переказу коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку або інших послуг не пов`язаних з наданням інформації по рахунку) після припинення виконання ОСОБА_1 умов договору. Враховуючи викладене вище позовні вимоги в частині стягнення комісії у розмірі 33264 гривень задоволенню не підлягають, оскільки така вимога не має належного обґрунтування.
Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Твердження представника відповідача за первісним позовом, представника позивача за зустрічним позовом щодо нікчемності п.1.6. договору спростовується тим, що вимога по сплату 16.99% річних від простроченої суми у даному випадку передбачена як неустойка за невиконання/несвоєчасне виконання умов договору, що не суперечить нормам цивільного законодавства. 
До того ж, суд звертає увагу, що АТ «Ідея Банк» звернулося до позичальника 03.08.2023 року із вимогою про дострокове погашення заборгованості, тобто вчинило дії, спрямовані на користь ОСОБА_1 , оскільки припинив нарахування платежів, встановлених у графіку. 
Суд доходить висновку, що позовні вимоги АТ «Ідея Банк» підлягають частковому задоволення шляхом стягнення із відповідача на користь позивача АТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором № М02.00606.008279284 від 02.07.2021 року у розмірі 112170 гривень 19 копійок, з яких заборгованість за основним боргом - 89484 гривень 92 копійки, заборгованість за відсотками - 22685 гривень 27 копійок.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ «Ідея Банк» про захист прав споживача – відмовити. 

V. Розподіл судових витрат
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України.
За правилами ч. 1, 2 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати, судовий збір, які відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2070 гривень 11 копійок.
Керуючись статтями 12,13, 43, 76-81, 141, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд 

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 112170 гривень 19 копійок. 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» судовий збір у розмірі 2070 гривень 11 копійок.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживача – відмовити. 
Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Повний текст рішення виготовлено 01 червня 2026 року.

Позивач: Акціонерне товариство «Ідея Банк» (79008, м. Львів, вул. Валова, 11, код ЄДРПОУ 19390819) 

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 

Суддя С. М. Ченцова