Справа № 299/5080/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

19 травня 2026 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Джуга С.Д., Мацунич М.В., 
з участю секретаря: Голубєвої Є.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник – адвокат Бора Юрій Володимирович, на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04 вересня 2024 року у справі № 299/5080/24 (Головуючий: Левко Т.Д.), -

В С Т А Н О В И Л А:
У липні 2024 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Продан О.В., звернувся в суд із позовом до Виноградівської міської ради про визнання права власності на будівлю конюшні (виробничу будівлю) площею 197 м. кв. за адресою: Берегівський район, с.Тросник, контур №393, у зв`язку з тим, що 12.01.2000 року КАПТП «Іскра» було реорганізовано в ПСП «Фанчиківське», яке виступило правонаступником сільськогосподарського підприємства. Однак 19.05.2016 року діяльність юридичної особи ПСП «Фанчиківське» була припинена у результаті визнання її банкрутом (справа №5008/53/2012 за заявою Управління Пенсійного фонду у Виноградівському районі «Про визнання ПСП «Фанчиківське» банкрутом розглядалася Господарським судом Закарпатської області). За такої ситуації ОСОБА_2 не має можливості оформити право власності на належне йому нерухоме майно в порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», хоча це майно фактично й перебуває у його користуванні.
Рішенням Виноградівського районного суду від 04 вересня 2024 року позов задоволено. 
Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на будівлю конюшні (виробничу будівлю) площею 197 м. кв. за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 від імені та в інтересах якого діє представник – адвокат Бора Ю.В. як особа, яка небрала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права та обов`язки подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання питання про скасування рішення, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки апелянт має право на пайовий фонд майна КАПТП «Іскра» у розмірі 2540 грн., що підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЗК№029245 від 31.01.2023 року, Саме апелянт у період з 2003 року користується будівлею конюшні, право власності на яку було визнано судом першої інстанції за позивачем. Між скаржником та сторонами у справі наявний правовий зв`язок, який відображається у рівності майнових прав членів колективного сільськогосподарського підприємства за відсутності розпорядчого акту про виділення конкретно визначеного майна власником майнових сертифікатів. Судом вирішено спір про право у правовідносинах (розпорядження майном пайового фонду) учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення є апелянт, як власник майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства. Таким чином, речовий (матеріальний) інтерес апелянта на володіння майном пайового фонду підлягає захисту.
ОСОБА_2 та його представник адвокат Рижиков В.Г. і представник Виноградівської міської ради на неодноразові виклики у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчать довідки про доставку їм електронного документу (а.с. 91,92,93) і їх неявка не перешкоджає розгляду справи у відсутності не з`явившихся учасників справи відповідно до ч 2 ст .372 ЦПК України.
Перевіривши матеріали справи, та заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Бора Ю.В., які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія приходить до наступного висновку.
Стаття 17 ЦПК України передбачає, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право, зокрема, на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.
У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливостей звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.
Відповідно до частини 1 статті 352 ЦПКУкраїни визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зроблено висновок, що аналіз частини першої статті 352 ЦПКУкраїни дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторони спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
При цьому судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про право та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права й обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення, суд прямо вказав, про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а і їх процесуальні права ,що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.
Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі №227/2835/16-ц (провадження №61-46717 св 18).
Предметом даного позову є вимога ОСОБА_2 до Виноградівської міської ради про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна, як частину майнового пайового фонду КАПТП «Іскра» на підставі ст.. 392 ЦК України і яким фактично користується – будівля конюшні.
На підставу заявлених позовних вимог позивач надав свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, з якого вбачається, що ОСОБА_2 набув право на пайовий фонд майна КАПТП «Іскра» у 2019 році.
Відомості які б свідчили що будівля конюшні належить позивачу у рахунок майнового паю, матеріали справи не містять.
ОСОБА_1 набув право на пайовий фонд майна КАПТП «Іскра» у 2003 році відповідно до списку осіб, що мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 12.01.2000 р.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що у період з 2003 року користується будівлею конюшні, право власності на яку було судом визнано за позивачем.
Згідно із виписки статуту приватного сільськогосподарського підприємства «Фанчиківське» зареєстрованого розпорядженням голови Виноградівської державної адміністрації Закарпатської області №126 від 13.03.2000 року і відповідно до пункту 3.3 підприємство є правонаступником КАПТП «Іскра» с. Фанчиково Виноградівського району Закарпатської області (а.с.40).
Із відповіді на адвокатський запит від 17.05.2017 року за №72 Фанчиківськоа сільська рада інформує, що відомостями щодо розпорядника або баланс утримувача нерухомого майна, яке входило до пайового фонду колгоспу «Іскра» та перебувало на балансі його правонаступника, на даний час ліквідованого сільськогосподарського підприємства «Фанчиківське» Фанчиківська сільська рада не володіє (а.с.41).
Із відповіді на адвокатський запит від 03.06.2017 року Арбітражний Керуючий Руденко Ольга Василівна повідомила, що її повноваження ліквідатора ПСП «Фанчиківське» припинено Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 11.05.2016 р. і що стосується пайового фонду колгоспу «Іскра» у неї відомості відсутні. На її думку, дану інформацію можна отримати у комісії по розпаюванню колгоспу «Іскра». Розпаювання колгоспів відбулося у 2000 –х роках. Процедура розпаювання колгоспу «Іскра» ніяким чином не стосувалося ліквідаційної процедури ПСП «Фанчиківське, а відтак відомості у неї відсутні.
Разом з тим, свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) підтверджує право особи на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства, але не на конкретно визначене майно.
Доказів на дотримання процедури оформлення права власності на спірне майно позивач в установленому порядку не надав, до суб`єктів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно не звертався.
Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як власники майнових сертифікатів мають рівні права на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства КАПТП «Іскра» с. Фанчиково Виноградівського району, а відтак визнання права власності на будівлю конюшні у цілому за ОСОБА_2 порушують майнові права ОСОБА_1 , який не залучався до розгляду справи.
Відповідно до п. 4 ч 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у відповідності до п.4 ч 3 ст. 376 ЦПК України із ухваленням нового рішення, яким у позові ОСОБА_2 слід відмовити із вище зазначених підстав.
Судові витрати у відповідності до ст..ст. 133,141 ЦПК України підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 1849 грн. 54 коп. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374,376,381-384 ЦПК України, судова колегія 

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бора Юрій Володимирович, задовольнити.  
Рішення Виноградівського районного суду від 04 вересня 2024 року скасувати.
У позові ОСОБА_2 відмовити.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1849 грн. 54 коп. сплаченого судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 29 травня 2026 року.

Головуючий: (підпис)
Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом: Г.Г.СОБОСЛОЙ