Суддя Маркосян М. В. 

Справа № 644/11121/25 
Провадження № 2/644/347/26 
21.05.2026

Рішення
Іменем України 
21 травня 2026 року м. Харків
Індустріальний районний суд м. Харкова в складі
головуючої судді – Маркосян М.В.,
за участю секретаря судового засідання – Скорик Ю.С.
представника позивача Ямкової Т.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором № 97005038000 від 20.11.2020 року в розмірі 71721,45 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 28681,63 грн.; заборгованості за відсотками – 43039,82 грн.
В обґрунтування позову посилається на те, що 20.11.2020 року між Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 97005038000, відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредит на суму 50260,00 грн. на придбання товару та відкрито кредитну картку. АТ «УкрСиббанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору, в зв`язку з чим за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором, включаючи суму кредиту, відсотки.
Крім того, 16.04.2024 року АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит- Капітал», уклали Договір факторингу №269.
Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги та Позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених в реєстрі боржників включно з правом вимоги і за Кредитним договором №97005038000, що був укладений між Кредитодавцем та Відповідачем.
На підставі наведеного, просить стягнути з відповідача суму заборгованості на свою користь. 
Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 8 000,00 грн.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 27.11.2025 було відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначено справу для розгляду по суті. 
Від відповідачки надійшла заява про зменшення штрафних санкцій, пені та процентів., а також надано докази часткової оплати заборгованості на загальну суму 28681,63 грн. 
У судові засідання представник позивача брала участь по відеоконференцзв`язку, зазначила про те, що, дійсно, відповідачкою було оплачено частково заборгованість за кредитним договором, однак ця оплата була зарахована у відшкодування нарахованих відсотків.
В судові засідання, призначені на 29.12.2025, 10.02.2025, 10.03.2025, 14.04.2025, 21.05.2025 відповідач не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомляв належним чином шляхом направлення судових повісток. Про причини неявки суд не повідомила, інших заяв чи клопотань, окрім зазначеної, до суду не подавала.
Відтак, суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, заслухавши представник позивача, встановив такі обставини спірних правовідносин.
Судом встановлено, що, що 20.11.2020 року між ОСОБА_1 та АТ «Укрсиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 97005038000, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 50260,00 грн. строком до 21.11.2022. Процентна ставка за договором складає 67% річних. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка в розмірі 74% річних. 
Відповідачка власноруч підписала анкету-заявку про надання споживчого кредиту, паспорт споживчого кредиту з погодженими умовами користування кредитними коштами, а також договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 97005038000. 
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
АТ «Укрсиббанк» виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, відповідно до умов договору.
Відповідач скористався кредитними ресурсами та свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував. Як вбачається з виписки за картковим рахунком ОСОБА_1 за період з 20.11.2020 по 16.04.2024 відповідачка користувалась кредитним коштами, однак повністю заборгованість не погашала, в зв`язку із чим  за нею рахувалась заборгованість як за тілом кредиту, так і за нарахованими відсотками. 
Позивачка в поданій до суду заяві не заперечила проти факту укладення кредитного договору, факту користування кредитними коштами та не надала контррозрахунку, який би спростував заявлену до стягнення позивачем заборгованість. 
16.04.2024 між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу №269, відповідно до умов якого АТ «Укрсиббанк» відступає позивачу права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Відступлення права вимоги на користь позивача підтверджена договором факторингу з додатками до нього, а також витягом з Реєстру боржників до договору факторингу №269. Суд вважає, що перехід права вимоги за кредитним договором проведено згідно вимог законодавства, про що суду позивачем надано належні та допустимі докази.
Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем становила 71721,45 грн. та складалась з заборгованості за тілом кредиту – 28681,63 грн та заборгованість за відсотками – 43039,82 грн.
Однак, після відкриття провадження у справі відповідачкою, щ обуло підтверджено представником позивача у судовому засіданні, частково сплатила заборгованість перед позивачем. Згідно наданої у матеріали справи копії квитанції відповідачкою 26.12.2025 було сплачено 28681,63 грн. Як зазначила представник позивача, зазначена сума врахована ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у погашення нарахованих відсотків.
Суд погоджується із зазначеним поясненням, адже у відповідності до статті 534 Цивільного кодексу України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.
Отже, після проведеного часткового погашення боргу заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за кредитним договором № 97005038000 від 20.11.2020 року становить 43039,82 грн. та складається з заборгованості за тілом кредиту – 28681,63 грн та заборгованості за відсотками – 14358,19 грн. Саме така сума підлягає стягненню з відповідачки. 
Щодо заяви позивачки про зменшення суми штрафів та відсотків, суд зазначає про те, що ані з позовної заяви, ані з виписки по рахунку не вбачається нарахування неустойки ані первісним кредитором, АТ «Укрсиббанк», ані ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Сума відсотків в розмірі 43039,82 грн., є платою за користування кредитними коштами. Як встановлено в статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Надаючи оцінку зібраним доказам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, що врегульовано положеннями ст. 77 ЦПК України.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Правовідносини даного правочину регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про споживче кредитування».
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції чинній на день укладення договору) договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються в письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку. визначеному законодавством.
Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Судом встановлено, що відповідач належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснював, внаслідок чого у відповідача перед позивачем наявна заборгованість за кредитним договором № 97005038000 від 20.11.2020 року в загальній сумі 43039,82 грн., яка нарахована у відповідності до умов укладеного кредитного договору, та право вимоги якої відступлено позивачу первісним кредитором.
Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, розрахунки позивача не спростовані відповідачем, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» за кредитним договором стосовно суми кредиту та нарахованих відсотків є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково. 
Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та покладає судові витрати на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.
Щодо стягнення судових витрат.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки позов підлягає задоволенню частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заявлену в позові суму судових витрат в розмірі 2422,40 грн. пропорційно задоволеним вимогам.
Також, позивач просить розподілити судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.
З матеріалів справи убачається, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, акт №236 від 10.11.2025 до договору, детальний опис надання послуг за договором про надання правової ( правничої) допомоги від 10.11.2025 року.
Як вбачається з наданих документів, на складання позовної заяви до боржника, яким є відповідач про стягнення заборгованості за кредитним договором витрачено 3,30 год. часу, що складає загальну суму 4307,70 грн. Ці витрати суд вважає обґрунтованими і такими, що відповідають критеріям розумності, співмірності зі складністю справи та підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам. Стосовно витрат у іншій заявленій сумі які були здійсненні за надання первинної консультації та правовий аналіз документів, суд не вбачає зв`язку цих витрат безпосередньо з судовою справою, тож вони відшкодуванню позивачу, відповідно до ст.133 ЦПК не підлягають.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № № 97005038000 від 20.11.2020 року в розмірі 43039,82 гривень. 
В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» судові витрати у розмірі 4038,71 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, адреса Україна, 79018, місто Львів, ВУЛИЦЯ СМАЛЬ-СТОЦЬКОГО, будинок 1, корпус 28) 
відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) 
Повне судове рішення складене 21.05.2026 р. 

Суддя Марина МАРКОСЯН