Номер провадження: 33/813/1060/26
Номер справи місцевого суду: 506/276/26 
Головуючий у першій інстанції Бурдинюк О. С. 
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,
за участю секретаря судового засідання Громовенко А.Г.,
представника за довіреностю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – Легети Олександра Петровича, фахівця у галузі права – Білого Валентина Валентиновича,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 на постанову Окнянського районного суду Одеської області від 22 квітня 2026 року,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
ПостановоюОкнянського районного суду Одеської області від 22.04.2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,0 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
Не погоджуючись із вказаною постановою Окнянського районного суду Одеської області від 22.04.2026 року, особою, яка притягується до адміністративної відповідальності подано апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову змінити в частині адміністративного стягнення, а саме призначити покарання без позбавлення права керування транспортним засобом.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції здійснено розгляд справи за спрощеним підходом та в порушення вимог ст. 34 КУпАП, оскільки не враховано обставини, що пом`якшують відповідальність скаржника, зокрема щире каяття та відомості про особу правопорушника, який знаходиться в складі Збройних Сил України. При цьому, зазначено, що оскільки у КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого покарання ніж передбачено законом, в даному випадку під час розгляду справи суд першої інстанції слід застосовувати аналогію права.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, представника за довіреністю – Білого В.В., перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Приймаючи оскаржувану постанову щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що вина останнього підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 626848 від 29.03.2026 року; направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння з відміткою про відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду; довідкою ВПД № 2 Подільського РУП ГУНП в Одеській області щодо перевірки по ІІПС «Цунамі» ІІПС НАІС «Адмінпрактика», згідно якої ОСОБА_1 протягом останнього року не притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та за інші адміністративні правопорушення, крім того отримав посвідчення водія серії НОМЕР_1 станом на 29.03.2026 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з відміткою про не проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з відмовою особи; диском з відеозаписами від 23.09.2026 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 20.04.2026 року.
Відповідні висновки суду першої інстанції щодо підтвердження матеріалами справи факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушенням передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в апеляційній скарзі не оскаржуються. 
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються виключно на непогодженні із видом застосованого судом першої інстанції адміністративного стягнення, одна доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваної постанови, з огляду на наступне.
За положеннями ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ст. 33 КУпАП).
Тобто, зі змісту ст. 33 КУпАП вбачається, що у випадку накладення стягнення за правопорушенням у сфері забезпечення дорожнього руху особа правопорушника та наявність пом`якшуючих обставин, на котрі міститься посилання скаржника, не враховуються.
За змістом оскаржуваної постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,0 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Разом з тим, санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено накладення адміністративного стягнення у вигляд штрафу з позбавленням права керування транспортним засобами строком на один рік. Тобто, положеннями даної статті не передбачено накладення судом за результатами розгляду справи по суті альтернативного стягнення в даній категорії справ.
Позбавлення права керувати транспортними засобами в свою чергу має відповідати загальній меті будь-якого стягнення, передбаченого ч. 1ст. 24 КУпАП. У контексті розглядуваного питання особливої уваги набуває досягнення мети стягнення щодо запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень як особою, що притягнута до адміністративної відповідальності, так і іншими особами, з дотриманням засад справедливості та принципу рівності всіх перед законом.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує транспортним засобом, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортним засобом є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортним засобом та їздити на ньому, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Зазначені обмеження законодавцем встановлені з урахуванням суспільної небезпеки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, яке відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому, зважаючи на положення ст. 23 КУпАП, наявність пом`якшуючих обставин при накладенні стягнення на правопорушника в даному випадку не підлягають врахуванню.
Таким чином, враховуючи викладене, правові підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваної постанови в частині визначення адміністративного стягнення у відповідності положень ст. 294 КУпАП відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуособи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Окнянського районного суду Одеської області від 22 квітня 2026 року – залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складений 28 травня 2026 року.

Суддя О.С. Комлева