Справа № 643/5651/26
н/п 2/953/3911/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2026 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого-судді Бородіної Н.М.
за участю секретаря Максимовської Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, -
встановив:
Позивач, ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут», в якому просить стягнути з останнього на свою користь грошові кошти у загальному розмірі 35147,55 грн, стягнути 3% річних та інфляційні витрати відповідно до ст. 625 ЦК України, а також судові витрати.
Позовна заява мотивована тим, що 15 серпня 2025 року Салтівським районним судом м. Харкова було видано судовий наказ по справі № 643/13388/25 про стягнення з неї на користь ПрАТ «Харківенергозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01.01.2023 по 01.07.2025 у розмірі 31 284,45 грн, судовий збір у розмірі 302,80 грн та витрати на отримання довідки з ЄДДР у розмірі 89,62 грн.
23.10.2025р. з її банківського рахунку стягнути грошові кошти в сумі 35147,55 грн. на виконання вказаного наказу.
15.08.2025р. судовий наказ скасовано, проте кошти до теперішнього часу їй не повернуті.
Відповідач - ПрАТ «Харківенергозбут» , у поданому відзиві проти заявлених вимог заперечував, зазначаючи, що відсутні підстави передбачені ст. 1212 ЦК України для стягнення грошових коштів, позивачем не вірно обраний спосіб захисту порушених прав. у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав.
Для застосування ч.2 ст. 625 ЦК України необхідна наявність: 1) грошового зобов`язання; 2) прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Між ОСОБА_1 та ПрАТ «Харківенергозбут» відсутнє зобов`язання, у якому відповідач виступає боржником, а позивач — кредитором. Виходячи з відсутності грошового зобов`язання у ПрАТ «Харківенергозбут» перед ОСОБА_1 , відповідно відсутнє прострочення виконання зобов`язання.
Ухвалами суду відкрито провадження у справі, справа передана за підсудністю.
Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
15 серпня 2025 року Салтівським районним судом м. Харкова було видано судовий наказ по справі № 643/13388/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Харківенергозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01.01.2023 по 01.07.2025 у розмірі 31 284,45 грн, судовий збір у розмірі 302,80 грн та витрати на отримання довідки з ЄДДР у розмірі 89,62 грн.
Отримавши судовий наказ від 06.10.2025 по справі № 643/13388/25 ПрАТ «Харківенергозбут» звернулось до Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України із заявою про примусове виконання рішення.
Постановою головного державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шелівальник О.Ю. від 22.10.2025 відкрито виконавче провадження № 79406255 з примусового виконання судового наказу № 643/13388/25, виданого 06.10.2025 Салтівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Харківенергозбут» заборгованість за електричну енергію у розмірі 31284,45 грн, судовий збір в розмірі 302,80 грн та витрати на отримання довідки з ЄДДР 89,62 грн. 
Постановою головного державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шелівальник О.Ю. від 27.10.2025виконавче провадження № 79406255 з примусового виконання судового наказу № 643/13388/25 закінчено, у зв`язку із фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. 
Ухвалою Салтівського районного суду м. Харкова від 24.11.2025 судовий наказ у справі № 643/13388/25, виданий Салтівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Харківенергозбут» заборгованість за електричну енергію за період з 01.01.2023 по 01.07.2025 у розмірі 31284,45 грн, судовий збір в розмірі 302,80 грн та витрати на отримання довідки з ЄДДР 89,62 грн, — скасовано. 
Постановою в.о. начальника відділу Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Романінцем Р.В. від 04.02.2026 скасовано документ «Постанова про закінчення виконавчого провадження» від 27.10.2025, що видала ОСОБА_2 при примусовому виконанні судового наказу № 643/13388/25, виданого 06.10.2025 Салтівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Харківенергозбут» заборгованість за електричну енергію у розмірі 31284,45 грн, судовий збір в розмірі 302,80 грн та витрати на отримання довідки з ЄДДР 89,62 грн. 
Постановою головного державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шелівальник О.Ю. від 04.02.2026виконавче провадження № 79406255 з примусового виконання судового наказу № 643/13388/25 закінчено, у зв`язку із скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ. 
Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18.
Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2016 року у справі № 6-2978цс15 та від 03 червня 2016 року у справі № 6-100цс15.
Кондикційний позов (позов про повернення безпідставно набутого майна) урегульовано нормами матеріального права, а поворот виконання рішення – процесуального права. За змістом кондикційний позов та поворот виконання рішення схожі, проте не є тотожними та регулюються різними нормами права.
Поворот виконання рішення – це процесуальна форма захисту прав боржника. Він можливий лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть – у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.
У Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 у справі за конституційним зверненням військової частини щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 року Конституції України вказано, що поворот виконання рішення – це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
За частиною 1 статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої статті 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Згідно з частиною дев`ятою статті 444 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої – третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом (частина перша статті 446 ЦПК України).
Отже, поворот виконання судового рішення, можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, в якому порядку скасовано таке судове рішення.
Поворот виконання судового рішення полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.
Тому суди на забезпечення такої гарантії відновлення прав учасників процесу, як поворот виконання рішення мають задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнені кошти за скасованим судовим рішенням у разі відсутності обмежень, установлених законом.
Подібні висновки зроблені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 336/9595/14 (провадження № 61-14640сво18), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 569/15646/16-ц (провадження № 14-375цс19) та постанові Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2022 року у справі № 405/3788/19 (провадження № 61-826св22).
Між тим, обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20), від 22 березня 2023 року у справі № 592/12956/21.
Отже, в задоволені позовних вимог , слід відмови, внаслідок обраного позивачем неналежного способу захисту своїх прав.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 12, 13, 81, 83, 89, 91, 141, 230, 263, 264, 265 ЦПК України, суд – 
ухвалив:
В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя Н.М. Бородіна