Суддя ОСОБА_1 
Справа № 644/6767/26 
Провадження № 1-кп/644/906/26 
08.06.2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року Індустріальний районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова у порядку спрощеного провадження в м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12026226210000283 від 19.05.2026, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 07.03.2024 вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт; 28.05.2025 року вироком Індустріального районного суду м. Харкова за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, на підставі ст.71 КК України до 240 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України,

в с т а н о в и в:

Вироком Індустріального районного суду м. Харкова від 28.05.2025 ОСОБА_4 засуджений до покарання у виді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт.
До Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області 15.07.2025 надійшов на виконання вирок Індустріального районного суду м. Харкова від 28.05.2025 та на підставі п. 2 глави 1 Розділу IV «Порядку здійснення нагляду та проведення соціально - виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі» затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.01.2019 № 272/5. 07.04.2026 ОСОБА_4 поставлено на облік і на нього було заведено особову справу.
Працівниками Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області 07.04.2026 ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.37 Кримінально-виконавчого кодексу України та гл. 1, гл. 3 Розділу VII «Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі» затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.01.2019 № 272/5, роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, необхідність додержуватися встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначених для них об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації. 
07.04.2026 ОСОБА_4 нарочно отримав виклик на 09.04.2026 до Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Молочна, 40, однак, останній до уповноваженого органу з питань пробації не з`явився, у зв`язку з чим 10.04.2026 року фахівцем Індустріального РВ був здійснений вихід за адресою проживання засудженого, де ОСОБА_4 було видано нарочно направлення до КП «Об`єднання парків культури та відпочинку м. Харкова» до парку «Зелений гай», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Біблика, 48, для відбування покарання, Індустріального районного суду м. Харкова від 28.05.2025, згідно якого ОСОБА_4 повинен був приступити до відпрацювання з 13.04.2026 року. Однак, 13.04.2026 засуджений ОСОБА_4 до відпрацювання громадських робіт в парк «Зелений гай» не з`явився, причини неявки не повідомив.
28.04.2026 року засудженому ОСОБА_4 винесено перше письмове попередження, що у разі продовження ухилення від відбування даного покарання його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності на підставі ч. 2 ст.389 КК України.
Однак, ОСОБА_4 , ігноруючи винесене попередження і продовжуючи умисно ухилятися від відбуття громадських робіт, починаючи з 09.04.2026 по 15.05.2026 не відбув жодної години громадських робіт.
15.05.2026 засудженому ОСОБА_4 , співробітником Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області з питань пробації було винесено друге письмове попередження про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до ч. 2 ст. 389 Кримінального кодексу України, однак, ОСОБА_4 в період часу з 15.05.2026 по 28.05.2026 продовжив умисно ухилятись від відбуття громадських робіт та для відбування покарання до КП «Об`єднання парків культури та відпочинку м. Харкова» до парку «Зелений гай» не з`явився.
Таким чином, в період часу з 09.04.2026 по 28.05.2026 ОСОБА_4 , без поважних причин не відбув жодної години громадських робіт, призначених вироком суду.
Відтак, ОСОБА_4 будучи належним чином ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання, та попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт, в порушення вимог ст.ст.36,37,40 Кримінально-виконавчого кодексу України, діючи умисно, з мотивів зневаги до судового рішення, усвідомлюючи свої дії та передбачаючи їх наслідки, маючи на меті ухилитися від відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт, при цьому, маючи можливість його відбувати, допустив ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, що виразилось у невиході на громадські роботи в період з 09.04.2026 по 28.05.2026 до місця виконання покарання, а саме: до КП «Об`єднання парків культури та відпочинку м. Харкова», до парку «Зелений Гай», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Біблика, 48 та таким чином, навмисно ухилився від відбуття призначеного судом покарання у виді громадських робіт, порушивши встановлені законодавством порядок та умови відбуття покарання, залишивши невідпрацьованими 240 (двісті сорок) годин громадських робіт.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення проступок, передбачений ч.2 ст.389 КК України, а саме ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
Відповідно до положень ч.2 ст.302 КПК України обвинуваченому роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Разом з обвинувальним актом до суду надійшла заява обвинуваченого про роз`яснення йому вказаних вище положень КПК України та надання добровільної згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.
При цьому ОСОБА_4 подав заяву про беззаперечне визнання своєї винуватості, яка складена у присутності захисника ОСОБА_5 .
Враховуючи викладене, підстав для призначення розгляду у судовому засіданні даного обвинувального акту, відповідно до ч.3 ст.382 КПК України, суд не вбачає. А тому суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч.2 ст.382 КПК України.
Суд, дослідивши матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання ОСОБА_4 своєї винуватості, доходить висновку, що він вчинив кримінальне правопорушення проступок, передбачений ч.2 ст.389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, розлучений, має зареєстроване місця проживання.
Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення- проступок.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.
При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення - проступку, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових кримінальних правопорушень.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений кримінального правопорушення лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення ним нових кримінальній правопорушень.
Так, в справі "Скополла проти Італії" від 17.09.2009, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, особу винного, наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, суд приходить до висновку, що для виправлення обвинуваченого та попередження здійснення ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в межах санкції статті у вигляді пробаційного нагляду, з покладанням обов`язків передбачених ст. 59-1 КК України.
Крім того, при призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує, що згідно вироку Індустріального районного суду м. Харкова від 28.05.2025 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та на підставі ст.71 КК України призначено покарання у виді громадських робіт строком 240 годин. Покарання за цим вироком не відбуто, від відбування покарання ОСОБА_4 ухилився, чим вчинив кримінальне правопорушення, що також свідчить про небажання ставати на шлях виправлення.
Відповідно до ст. 59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.
Виходячи з аналізу вказаної норми закону, структура покарання у виді пробаційного нагляду полягає у накладені певних обов`язків на винного з визначенням строку у продовж якого засуджений має виконувати вказані обов`язки.
Отже, призначення покарання у виді пробаційного нагляду не може існувати без встановлення відповідних обов`язків.
Саме таке покарання, на переконання суду, є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченої.
Відповідно до ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Згідно з ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи із співвідношення, що одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт. Разом з цим, відповідно до п.5 ч.1 вищенаведеної норми Закону діє співвідношення - одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.
Згідно з ч.6 ст.72 КК України встановлені в частині першій цієї статті правила співвідношення видів покарань можуть застосовуватись і в інших випадках, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.
Отже, виходячи з аналізу вищенаведеної норми, одному дню пробаційного нагляду, відповідає вісім годин громадських робіт, а тому при призначені остаточного покарання за правилами ст.71 КК України може бути приєднано 30 днів пробаційного нагляду, оскільки невідбута частина покарання ОСОБА_4 за вироком Індустріального районного суду м. Харкова від 28.05.2025 становить 240 годин громадських робіт.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередженням вчинення нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Речові докази, судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1  визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, із врахуванням п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Індустріального районного суду м. Харкова від 28.05.2025 у виді громадських робіт на строк 240 годин, що відповідає 30 дням пробаційного нагляду, та остаточно визначити  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 30 (тридцять) днів.
На підставі п. 1, п. 2, п. 3 ч. 2 та п. 4 ч. 3 ст.59-1 КК України покласти на  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Головуючий: