Справа № 128/836/24
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" квітня 2026 р.

Літинський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Желіховського В.М. 
секретаря судових засідань Гречанівської В.В. 
розглянув у відкритому судовому засіданні в селищі Літин цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання незаконним та скасування рішення №759 35 сесії 7 скликання від 22.10.2020 року Микулинецької сільської ради Літинського району Вінницької області, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 лютого 2023 року виданого приватним нотаріусів Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Кручко В.М. на ім`я спадкоємця ОСОБА_2 , 
ВСТАНОВИВ:

До Літинського районного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 з вказаним позовом, в якому зазначає, що рішенням №16 Микулинецької сільської ради народних депутатів Літинського району Вінницької області, 12 сесії 22 скликання від 30 грудня 1997 року було вирішено передати гр. ОСОБА_1 у постійне користування земельну ділянку загальною площею 0,25 га для ведення особистого підсобного господарства по АДРЕСА_1 .   Рішенням АДРЕСА_2 сесії 7 скликання від 05 травня 2020 року вирішено надати гр. ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,25 га в натурі (на місцевості), в тому числі для ведення особистого селянського господарства - 0, 25 га по АДРЕСА_1 , в межах с. Микулинці.           Він звернувся до ФОП ОСОБА_3 для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). В подальшому ФОП ОСОБА_3 було виготовлено вказану технічну документацію, та внесено відомості про реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, з присвоєнням їй кадастрового номеру: 0522485400:03:001:0401, площа 0,25 га, розташована в с. Микулинці Літинського району Вінницької області. В подальшому вказаний населений пункт перейшов до Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, у зв`язку з децентралізацією.             В порушення земельного законодавства, Микулинецька сільська рада Літинського району Вінницької області, своїм рішенням №759 35 сесії 7 скликання від 22 жовтня 2020 року затвердила вказану технічну документацію із землеустрою та передала у власність гр. ОСОБА_4 вищевказану земельну ділянку, без законних на те підставах. В подальшому вказаний громадянин зареєстрував речові права на зазначену земельну ділянку в Уладівській сільській раді Літинського району Вінницької області 21 листопада 2020 року, номер запису про право власності: 39383994, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2232037905224. 
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.          Спадкоємцем вказаної земельної ділянки є батько померлого - ОСОБА_2 , який вступив у право на спадщину, та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом 08 лютого 2023 року, виданого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Кручко В.М.
Зазначає, що рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію, отриманням у власність померлим земельної ділянки, а тому його оскарження не призведе до відновлення порушених прав позивача в даній справі.
За таких підстав, змушений звернутися до суду з вказаним позовом і просить витребувати від відповідача ОСОБА_2 земельну ділянку, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка має кадастровий номер: 0522485400:03:001:0401, яка має площу 0,25 га, яка розташована на території села Микулинці Вінницького району Вінницької області (на даний час Якушинецька територіальна громада), на його користь.
23.10.2026 до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про зміну предмету позову, в якій зазначає, що в порушення земельного законодавства, Микулинецька сільська рада Літинського району Вінницької області, своїм рішенням №759 35 сесії 7 скликання від 22 жовтня 2020 року затвердила технічну документацію із землеустрою та передала у власність гр. ОСОБА_4 вищевказану земельну ділянку, без законних на те підставах.
Також зазначає, що свідоцтво про право на спадщину за законом видано приватним нотаріусом з порушення прав та інтересів позивача, оскільки спадкодавець за життя незаконно отримав у власність земельну ділянку з кадастровим номером: 0522485400:03:001:0401, а тому вказане свідоцтво підлягає визнанню недійсним. Тому просить визнати незаконним та скасувати рішення №759 35 сесії 7 скликання від 22.10.2020 року Микулинецької сільської ради Літинського району Вінницької області та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 08 лютого 2023 року виданого приватним нотаріусів Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Кручко В.М. на ім`я спадкоємця ОСОБА_2 .
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що у 1997 році йому у користування передали земельну ділянку. В 2020 році він звернувся до сільської ради про надання дозволу на виготовлення технічної документації. Згодом йому стало відомо, що вказана земельна ділянка передана ОСОБА_4 , який зареєстрував за собою на неї право власності. Після чого, в 2022 році він помер і його батько ОСОБА_2 прийняв у спадок дану земельну ділянку. Вважає, що дана земельна ділянка була передана ОСОБА_4 незаконно, тому просить позов задовольнити в повному обсязі.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Корнійчук С.А. в судовому засіданні зазначив, що його довірителю ОСОБА_1 стало відомо, що земельна ділянка, яка перебувала у нього в користуванні передана у власність ОСОБА_4 , який зареєстрував за собою на неї право власності. В подальшоу, вказана ділянка була успадкована його батьком ОСОБА_2 . Вважає, що земельна ділянка передана в порушення закону та порушує права його довірителя. Його довіритель ОСОБА_1 звернувся та отримав дозвіл на виготовлення технічної документації і після її виготовлення очікував рішення про передачу йому у власність вказаної земельної ділянки. Проте, такого рішення винесено так і не було, а земельна ділянка була передана ОСОБА_4 . За таких підстав, просить скасувати рішення Микулинецької сільської ради №759 35 сесії 7 скликання від 22 жовтня 2020 року та свідоцтво про право на спадщину видане на ім`я ОСОБА_2 .
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позову не визнав, Суду повідомив, що його покійний син був учасником АТО і з перших днів військової агресії захищав Батьківщину. В 2022 році син загинув. Як учасник АТО він звернувся в сільську раду про виділення йому земельної ділянки і рішенням №759 35 сесії 7 скликання від 22 жовтня 2020 року йому було передано у власність земельну ділянку площею 0,25 га. Після смерті сина, він отримав свідоцтво про право на спадщину, в тому числі і на вказану земельну ділянку. Ні він, ні його син ніяких законів не порушували. Вказана земельна ділнка була отримана на законних підставах.
Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Данилюк П.П. в судовому засіданні пояснив, що його довіритель є добросовісним набувачем, оскільки земельна ділянка, яка є предметом спору набута ним на законних підставах, в порядку спадкування після смерті сина ОСОБА_4 . Вказану земельну ділянку покійному ОСОБА_4 було передано у власність сільською радою, на підставі його заяви. Будь-яких порушень з його сторони не було. В задоволенні позову просить відмовити.
Представник відповідача Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надіслали до суду заяву про розгляд справи без участі представника. Позовні вимоги не визнають в повному обсязі та просять відмовити в їх задоволенні.
Із показань свідка ОСОБА_5 допитаного в судовому засіданні пояснив, що він працював сільським головою Микулинецької сільської ради. В 2020 році до них звернувся ОСОБА_4 як учасник АТО, з заявою про виділення йому у власність земельної ділянки. Вказана заява була розглянута на сесії, яка вирішила її задовільнити та передати у власність ОСОБА_4 земельну площею 0,25 га. Вважає, що рішення сесії винесене на законних підставах.
Суд заслухавши сторін, допитавши свідка та дослідивши письмові докази дійшов до наступних обставин.
Відповідно до технічної документації із землеустрою встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 (а.с.5-24) ФОП ОСОБА_3 було виготовлено технічну документацію, та внесено відомості про реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, з присвоєнням їй кадастрового номеру: 0522485400:03:001:0401, площа 0,25 га, розташована в с.Микулинці Літинського району Вінницької області. 
У вказані технічній документації міститься рішення №676 Микулинецької сільської ради Літинського району Вінницької області, 33 сесії 7 скликання від 05 травня 2020 року вирішено надати гр. ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,25 га в натурі (на місцевості), в тому числі для ведення особистого селянського господарства - 0, 25 га по АДРЕСА_1 , в межах с. Микулинці (а.с.8) та рішення №16 Микулинецької сільської ради народних депутатів Літинського району Вінницької області, 12 сесії 22 скликання від 30 грудня 1997 року було вирішено передати гр. ОСОБА_1 у постійне користування земельну ділянку загальною площею 0,25 га для ведення особистого підсобного господарства по АДРЕСА_1 (а.с.8).
Також в судовому засіданні досліджено спадкову справу №10/22 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (а.с.118-183).
У вказаній спадковій справі міститься свідоцтво про право на спадщину за законом від 08 лютого 2023 року видане приватним нотаріусів Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Кручко В.М. (а.с.178) згідно якого ОСОБА_2 отримав у спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 земельну ділянку площею 0,25 гектарів, кадастровий номер: 0522485400:03:001:0401, місце розташування якої: АДРЕСА_1 , вид цільового призначення ділянка 01.03 для ведення особистого селянського господарства, яка належала спадкодавцю на праві приватної власності. 
Державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за спадкодавцем проведено ОСОБА_6 , державним реєстратором Уладівської сільської ради Літинського району Вінницької області 21 листопада 2020 року, номер запису про право власності: 39383994, реєстраційний но об`єкта нерухомого майна: 2232037905224, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованим 26 листопада 2020 року, індексний номер: 234211040 (а.с.173).
Згідно з відомостями, викладеними у витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № HB-0001179142022, сформованого 28 жовтня 2022 року, зазначена у цьому свідоцтві земельна ділянка має наступну експлікацію склад угідь: всього земель, гектарів площа земель ділянки - 0,2500 га, у тому числі за земельними угіддями, гектарів: рілля 0,2500 га; відомості обмеження у використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2022 № 1051, не зареєстровані (а.с.175-177).       Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.     Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК).       Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.             Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.     Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.         Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.       Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.         Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).  Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.      Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.   Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною.      Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.          Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.              Зміст права власності складають права особи щодо володіння, розпорядження та користування своїм майном ( ч.1 ст. 317 ЦК).       Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена лише у випадках і в порядку, встановлених законом.        Згідно з частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.              Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.              Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.      Частиною 2 статті 95 Земельного кодексу України встановлено, що порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.              Враховуючи наведене, правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.             Відповідно до ч. 3 ст. 71 ЗК України, земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.         Згідно з матеріалами справи між сторонами виник спір щодо земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,25 га, яка перебувала в комунальній власнсоті.
В силу вимог п. "а" ч. 3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються громадянам у власність та надаються у користування для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.              Отже, законом передбачено право громадян України на безоплатне набуття у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної та комунальної власності сільськогосподарського призначення.  Порядок набуття відповідного права визначається главою 19 Розділу IV Земельного кодексу України.           Так, згідно із ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.            Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.   Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:                а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;  б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;     в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.     Так, судом встановлено, що позивачу рішенням №16 Микулинецької сільської ради народних депутатів Літинського району Вінницької області, 12 сесії 22 скликання від 30 грудня 1997 року було вирішено передати гр. ОСОБА_1 у постійне користування земельну ділянку загальною площею 0,25 га для ведення особистого підсобного господарства по АДРЕСА_1 .  Відповідно до вимог ст. 118 ЗК України громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. До заяви додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову.          Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з моменту передачі йому у користування, а це більше 20 років потому не звертався до органів виконавчої влади про передачу йому у власність вищезазначеної земельної ділянки.    Судом встановлено, що в 2020 році на підставі рішення №676 від 05.05.2022 року 33 сесії 7 скликання Микулинецької сільської ради позивач виготовив технічну документацію на земельну ділянку і рішення №759 від 22.10.2020 року 35 сесії 7 скликання Микулинецької сільської ради вказана земельна ділянка передана у власність ОСОБА_4 .
Суд не бере до уваги, твердження представника позивача про те, що ОСОБА_4 не виготовляв своєї технічної документації, а було використано технічну документацію, яку виготовив ОСОБА_1 , оскільки на земельну ділянку виготовляється одна документація та присвоєються один кадастровий номер.
Рішенням Микулинецької сільської ради №759 35 сесії 7 скликання від 22 жовтня 2020 року затверджено технічну документацію із землеустрою та передано у власність гр. ОСОБА_4 вищевказану земельну ділянку.  За таких підстав, відповідачем ОСОБА_7 (колишньою Микулинецькою) сільською радою на законних підставах прийнято оскаржуване рішення.   Тим самим, ОСОБА_4 на законних підставах набув право власності на вказану земельну ділянку, здійснивши державну реєстрацію відповідно до вимог Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07 липня 2011 року № 3613-VІ та ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».              За таких підстав, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині визнання незаконним та скасування рішення №759 35 сесії 7 скликання від 22.10.2020 року Микулинецької сільської ради Літинського району Вінницької області.              Щодо позову в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 лютого 2023 року виданого приватним нотаріусів Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Кручко В.М. на ім`я спадкоємця ОСОБА_2 , зазначає наступне.       Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).             Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.         Згідно положень ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.    Відповідно до ч. 1 ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.            У постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) зроблено висновок про те, що у статті 1301 ЦК України, як підставу для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо.    Вчинення нотаріусом нотаріальних дій регламентуються законом України «Про нотаріат» та Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.               Свідоцтво про право на спадщину підлягає визнанню недійсним у випадку доведення існування «вад» на момент його видачі, які свідчать про те, що особа, якій видано свідоцтво, не мала права на спадкування (особа не є спадкоємцем, спадкоємці попередньої черги прийняли спадщину, заповіт є нікчемним тощо).  Так судом встановлено, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер  ІНФОРМАЦІЯ_2 , серед іншого майна увійшла земельна ділянка площею 0,25 гектарів, кадастровий номер: 0522485400:03:001:0401, місце розташування якої: АДРЕСА_1 , вид цільового призначення ділянка 01.03 для ведення особистого селянського господарства, яка належала спадкодавцю на праві приватної власності.    Відповідач ОСОБА_2 як спадкоємець за законом першої черги, успадкував належну його покійному синові земельну ділянку на законних підставах.   За таких підстав, у суду відсутні будь-які підстави для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 лютого 2023 року виданого приватним нотаріусів Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_8 недійсним.
Таким чином, враховуючи вищевикладене а також, що позивачем з моменту виготовлення технічної документації на земельну ділянку не вчинено всіх необхідних дій для отримання земельної ділянки у власність, Микулинецькою сільською радою було прийнято рішення про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_4 в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.          Відповідач ОСОБА_2 успадкувавши вказану земельну ділянку після смерті сина, є добросовісним набувачем, отримав її спадщину на законних підставах, тому відсутні підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 лютого 2023 року виданого приватним нотаріусів Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Кручко В.М.     Суд, врахувавши позиції сторін, оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів,наявних в справі,у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому,що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими, достовірними та достатніми доказами порушення його права.    Керуючись ст. ст. 13, 19, 76-82, 258-265, 268,293,294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання незаконним та скасування рішення №759 35 сесії 7 скликання від 22.10.2020 року Микулинецької сільської ради Літинського району Вінницької області, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 лютого 2023 року виданого приватним нотаріусів Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Кручко В.М. на ім`я спадкоємця ОСОБА_2 , відмовити.          Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Вінницького апеляційного суду через Літинський районний суд Вінницької області.          Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.              У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя : Желіховський В. М.