УХВАЛА

29 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 904/937/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М., 

розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.05.2026 

у справі № 904/937/25
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Шахтар» (Донецьк)»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортивний клуб «Дніпро-1»
про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 у справі №904/937/25 у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вх.№55295/25 від 16.12.2025), в редакції клопотання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вх.№1372/26 від 12.01.2026), про зобов`язання витребувати у виконуючого обов`язки керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортивний клуб «Дніпро-1» (49005, м. Дніпро, вул. Жуковського, буд.20, офіс 136; ідентифікаційний номер юридичної особи 41204120) розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортивний клуб «Дніпро-1» (49005, м. Дніпро, вул. Жуковського, буд.20, офіс 136; ідентифікаційний номер юридичної особи 41204120) арбітражного керуючого Боярчукова Сергія Григоровича на користь Головного управління ДПС у Дніпропетровській області бухгалтерську та іншу документацію, необхідну для проведення документальної позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортивний клуб «Дніпро-1» (код ЄДРПОУ 41204120) з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства та іншого законодавства - відмовлено.
Не погодившись із зазначеною ухвалою, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій просило скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вх.№55295/25 від 16.12.2025), в редакції клопотання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вх.№1372/26 від 12.01.2026).
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.05.2026 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 у справі №904/937/25 - залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 у справі №904/937/25 - без змін.
До Верховного Суду від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшла касаційна скарга, у якій заявлено вимогу скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.05.2026 у справі №904/937/25 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання ГУ ДПС у Дніпропетровській області вх.№55295 від 16.12.2025 в редакції клопотання вх.№1372/26 від 12.01.2026.
Також скаржником подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень.
Згідно з протоколом передачі судової справи №904/937/25 раніше визначеному складу суду від 22.06.2026 справу передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Жуков С.В.- головуючий, Картере В.І., Огороднік К.М.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").
У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.03.1987 у справі "Monnell and Morris v. the United Kingdom" (§ 56) зазначено, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали і постанови суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови суду апеляційної інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).
Згідно з частиною шостою статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених КУзПБ.
Частиною першою статті 2 КУзПБ визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.
Відповідно до частини першої статті 9 КУзПБ, ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно з частиною третьою статті 9 КУзПБ у касаційному порядку не підлягають оскарженню постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду судових рішень, крім: ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), ухвали попереднього засідання, ухвал за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, поданих після закінчення строку, встановленого для їх подання, ухвали про затвердження плану санації у справі про банкрутство, ухвали про затвердження плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність фізичної особи, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника та рішень, прийнятих за результатами розгляду заяв, поданих у межах провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність).
Наведений у частині третій статті 9 КУзПБ перелік судових рішень, що підлягають касаційному оскарженню, є вичерпним, і тому подання касаційних скарг на інші судові рішення (тобто відсутні у вказаному переліку) виключає можливість здійснення касаційного провадження за такими скаргами (висновок судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладений у постанові від 20.05.2021 у справі №922/3369/19 та в ухвалі від 24.05.2023 у справі № 910/18250/16).
У цьому випадку предметом касаційного оскарження є постанова Центрального апеляційного господарського суду від 21.05.2026, прийнята за результатами перегляду ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 у справі № 904/937/25 про відмову у задоволенні клопотання про зобов`язання розпорядника майна надати бухгалтерську та іншу документацію, необхідну для проведення документальної позапланової перевірки боржника з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства та іншого законодавства, можливість касаційного оскарження якої не передбачена частиною третьою статті 9 КУзПБ.
Аналогічний правовий висновок викладено в ухвала Верховного Суду від 01.06.2026 у справі № 904/1822/24, від 26.05.2026 у справі №904/2301/24, від 30.04.2026 у справі №904/121/25, від 11.03.2026 у справі № 904/660/25.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Як зазначалося вище, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг на рішення (рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України").
У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (заява № 21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Таким чином, вичерпний перелік прийнятих у справі про банкрутство ухвал місцевого суду та постанов суду апеляційної інстанції, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до процесу правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.05.2026 у справі №904/937/25, оскільки вона подана на судові рішення, які відповідно до частини третьої статті 9 КУзПБ не підлягають касаційному оскарженню.
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження, клопотання про поновлення строку судом не розглядається.
На підставі викладеного та керуючись частиною третьою статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 3, 234, 235, 255, 287, пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, - 
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №904/937/25 за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, яка подана на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.05.2026.
2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї документами надіслати скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Головуючий С.В. Жуков

Судді В.І. Картере

К.М. Огороднік