ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/35500/25
Провадження № 22-ц/820/1458/26
Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,
секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.
з участю: представника позивача та відповідача
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/35500/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 березня 2026 року у складі судді Мазурок О.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд
в с т а н о в и в :
У грудні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно судового наказу Хмельницького міського суду від 18.06.2025 року за номером 686/15699/25 з 1/4 до 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
На обґрунтування заявлених вимог позивач вказував, що 23.01.2011 року між ним та ОСОБА_4 укладено шлюб, вони є батьками сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Оскільки подружнє життя не склалось, тому рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.08.2014 року у справі № 686/16309/14-ц шлюб між ними розірвано.
29.11.2016 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила своє прізвище на ОСОБА_7 .
Позивач вказував, що після розлучення з ОСОБА_4 , він перебував у стосунках з відповідачкою ОСОБА_1 і у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Запис про народження дитини здійснено за його письмовою заявою про визнання батьківства від 27.01.2024 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану №00043419500 від 03.02.2024 року.
Позивач посилався, що він добровільно щомісячно надавав матеріальну допомогу на утримання обох дітей, оскільки працював на ТзОВ «Новатор», ПВКФ «Бджілка», ТзОВ «Європа-експорт плюс», ТзОВ «Пласт Моулд», Хмельницька філія ТзОВ «Се Борднетце-Україна», при цьому отримував незначні заробітки, однак 20.11.2023 року його призвали на військову службу під час мобілізації і на даний час він є військовослужбовцем у складі в/ч НОМЕР_1 . 
02.06.2025 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на їх спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і судовим наказом Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.06.2025 року видано судовий наказ у справі № 686/15699/25 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) боржника.
Однак звертаючись до суду про видачу судового наказу, ОСОБА_1 у своїй заяві не повідомила суду про те, що на утриманні ОСОБА_2 перебуває ще одна дитина від іншого шлюбу - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , те що позивач добровільно сплачував аліменти на утримання своїх дітей, які зокрема, вираховувались з його заробітку; добровільно надає матеріальну допомогу своїм непрацездатним батькам, які її потребують в силу незначного розміру пенсії та проблем зі здоров`я. Крім того, позивач зазначає, що він також має проблеми зі здоров`я, потребує постійного лікування, що потребує значних витрат у зв`язку із цим, просить зменшити розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 березня 2026 року позов задоволено, зменшено розмір стягуваних на підставі судового наказу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.06.2025 року у цивільній справі №686/ 15699/25 аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини від заробітної плати (доходу), щомісячно, не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1211,20 грн сплаченого судового збору.
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволення позовних вимог.
Апелянтка посилається на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, задовольняючи позов суд першої інстанції помилково вважав, що після ухвалення судового наказу про стягнення аліментів у ОСОБА_2 змінилися обставини, що мають значення при визначенні розміру аліментів, а саме те що у нього на утриманні є ще один син ОСОБА_8 і що у платника аліментів погіршився стан здоров`я у зв`язку з чим погіршилося матеріальне становище, однак вказані обставини були спростовані у відзиві поданому на позов, при цьому суд відхилив такі доводи відповідача. 
Апелянтка вказує, що наявність дитини від іншого шлюбу не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, враховуюче те що на момент винесення судового наказу ці обставини вже існували. Крім того, саме по собі зазначення позивачем обставин щодо періодичних проблем зі здоров`ям та добровільного надання допомоги батькам та дитині від попереднього шлюбу не підтверджує матеріальний стан платника аліментів та не доводить неможливість такої сплати позивачем у визначеному судовим наказом розмірі. В матеріалах справи відсутні належні докази щодо стану здоров`я позивача, в тому числі і щодо його погіршення після видачі судового наказу. Також просить врахувати, що позивач з листопада 2023 року призваний до ЗСУ, є військовослужбовцем та перебуває на повному державному забезпеченні. 
ОСОБА_2 та його представник – адвокат Самбір О.Є. подали відзив на апеляційну скаргу, посилаються, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а висновки суду відповідають дійсним обставинам справи.
Представник позивача вказує, що при видачі судового наказу від 18.06.2025 року у справі № 686/15699/25 судом не враховано наявність на утриманні у позивача ще однієї неповнолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , адже ОСОБА_1 у своїй заяві не повідомила суду цієї обставини. Позивач щомісячно добровільно сплачував та сплачує станом на теперішній час колишній дружині ОСОБА_9 аліменти на утримання сина ОСОБА_10 . Також при видачі судового наказу не враховано, що ОСОБА_2 добровільно сплачував аліменти і на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, у позивача збільшилась кількість осіб, які перебувають на його утриманні. Так, позивач добровільно надає матеріальну допомогу своїм непрацездатним батькам пенсійного віку ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Батьки отримують пенсію в мізерному розмірі, потребують значних витрат на лікування, так як мають проблеми зі здоров`ям. Батько позивача ОСОБА_12 у 2020 році переніс інсульт, який повторився у 2024 році, має ряд діагнозів, які потребують постійного лікування, в тому числі, медикаментозного (нейросенсорна вада слуху двостороння, пресбіопія, змішана дисциркуляторна енцефалопатія з вираженими атактичними порушеннями, первинний гонартроз двобічний, вузловий зоб, гастроезофагеальний рефлюкс, доброякісне новоутворення печінки, кіста нирок та інші серйозні захворювання). Матері позивача діагностовано гіпертонічну хворобу 2, 2 ст, гастроезофагеальний рефлюкс, хронічну хворобу нирок, ст.3 та інші серйозні захворювання. Крім того, стан здоров`я позивача значно погіршився, у 2022-2023 роках йому діагностовано гіпертонічну енцефалопатію, есенціальну гіпертензію, гіпертонічну хворобу серця, остеохондроз хребта, у 2024 році – гіпертонічну ангіопатію сітківки. ОСОБА_2 потребує постійного підтримуючого медикаментозного лікування, консультації профільних лікарів. Він постійно несе значні витрати на придбання ліків (чеки додаються), медичні огляди, лабораторні дослідження МРТ, КТ. У зв`язку з тим, що стан здоров`я позивача не може вважатися нормальним чи ординарним, що впливає на розмір аліментів на утримання сина, у позивача на утриманні перебуває ще одна дитина та непрацездатні батьки, і ці обставини не оцінювалися судом при видачі судового наказу про стягнення аліментів, тому позивач має право доводити реальну можливість сплачувати аліменти у тому чи іншому розмірі, пред`явивши позов про зменшення розміру аліментів.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги колегія, заслухавши учасників справи, суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.
Так судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 - сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судовим наказом Хмельницького міськрайонного суду від Хмельницької області від 18 червня 2025 року у справі № 686/15699/25 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 02.06.2025 року та до досягнення дитиною повноліття. 
На даний час ОСОБА_2 проходить військову службу в Збройних Силах України.
Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.
Аналіз наведених норм права і практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Водночас, права та інтереси батьків очевидно підлягають врахуванню та оцінці судом при вирішенні спору.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. 
Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Згідно з частиною 1 пункту 4 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. 
За приписами частини 7 статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини 1 статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
При цьому при розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18.
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що крім сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його утриманні знаходяться ще син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацездатні батьки, а також погіршився його стан здоров`я.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
З аналізу ст. 192 СК України та за усталеною практикою Верховного Суду обставини, передбачені ст. 192 СК України для зменшення аліментів, мають виникнути після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів.
Судом встановлено, що на час винесення наказу Хмельницького міськрайонного суду від Хмельницької області від 18 червня 2025 року у справі № 686/15699/25про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина , у позивача вже була дитина від попереднього шлюбу - син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьки позивача вже були непрацездатними та позивач хворів на ряд захворювань, тому вказані обставини, на які посилається позивач як на підставу зменшення розміру аліментів, не є такими, що виникла після призначення цих аліментів, оскільки вони виникла раніше, ніж суд призначив аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір яких у даній справі оспорює позивач. 
Також суд не приймає до уваги, надані позивачем документи щодо його стану здоров`я після видачі судового наказу, оскільки з даних документів не вбачається значного погіршення стану здоров`я позивача, що унеможливлює ним сплату аліментів у визначеному судом розмірі.
Позивачу не встановлена група інвалідності, не встановлений ступінь втрати ним працездатності, позивач проходить військову службу, а отже спроможний сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.
Таким чином, встановивши дані обставини, слід прийти до висновку, що з моменту видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання сина у позивача не відбулося суттєвих змін у сімейному, матеріальному стані або у стані його здоров`я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному розмірі, а тому відсутні підстави для зменшення розміру аліментів.
Вказаним обставинам суд першої інстанції дав неправильну оцінку, його висновки не відповідають обставинам справи, а тому судове рішення підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи та недоведеності позивачем обставин, що мають значення для справи та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 268, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 березня 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 30 червня 2026 року.

Суддя         А.М. Костенко
Л.М. Грох
Т.О. Янчук