ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
09.06.2026	Справа № 910/2390/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вишневе" 
до Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сангрант плюс" 
про стягнення 808054,43 грн.

за участі представників:
від позивача: Євгеньєва Л.Д.
від відповідача: не з`явився, 

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вишневе" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сангрант плюс" про стягнення за Договором поставки соняшника від 22.02.2022 № 20265СЗ основного боргу в розмірі 806 728,30 грн. та 1 326, 13 грн. 3% річних.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Дана ухвала суду доставлена відповідачу в його електронний кабінет, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи. Разом із цим, у визначений судом строк відзив на позовну заяву відповідачем не подано.
За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.
Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.
Протокольною ухвалою суду від 07.05.2026 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

22.02.2022 між позивачем (Постачальник) та відповідачем (Покупець) укладено Договір поставки соняшника № 20265СЗ, відповідно до п. 1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити в обумовлений Договором строк соняшник врожаю 2021 року у заліковій вазі у кількості 93, 000 тон (дев`яносто три тони 000 кілограм) +/- 5% від цієї кількості за вибором Покупця (Відповідача) (надалі - Зерно), а Покупець зобов`язується прийняти Зерно та сплатити Постачальнику його вартість.
У пункті 2.1 договору вказано, що ціна однієї тонни зерна (ціна договору) без податку на додану вартість складає 18772 грн., крім того ПДВ у розмірі 2628,08 грн., а разом 21400,08 грн.
Згідно з п. 4.1 договору поставка Зерна здійснюється Постачальником автомобільним транспортом на умовах DAP (елеватор ПрАТ «Пологівський ОЕЗ» (місцезнаходження: 70600, Запорізька область, Пологівський район, м. Пологи, вул. Ломоносова, буд. 36), згідно з Інкотермс 2010. Правила ІСС з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі, за винятком застережень, прямо передбачених у Договорі).
Відповідно до п. 5.2 договору Покупець здійснює оплату вартості поставлено Зерна у розмірі 86% від його загальної вартості (п.2.2 Договору) протягом 3 операційних (банківських) днів з дати поставки Зерна Покупцеві в кількості, зазначеній в п. 1.1 Договору, надання Постачальником видаткової(их) накладної (их), підписання сторонами акту (ів) зниження ціни та акту приймання-передачі зерна. Остаточний розрахунок за поставлене зерно здійснюється Покупцем протягом 3 операційних (банківських) днів з дати отримання Покупцем повідомлення(нь) про реєстрацію податкової(их) накладної(их), виданої(их) Постачальником за фактом поставки загальної кількості Зерна, в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкової(их) накладної(их) в електронному вигляді.
Пунктом 7.2 Договору встановлено, що договір діє до 11 березня 2022 року включно. Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від виконання тих зобов`язань, які залишились не виконаними.
Як зазначив позивач, між ним та ПрАТ «Пологівський олійноекстраційний завод» 01.02.2022 укладено Договір на переробку соняшнику на давальницьких умовах № 62/22, у межах якого на переробку соняшнику на давальницьких умовах № 62/22 від 01.02.2022 року, 15-18 лютого 2022 року на завод поставлено 93, 772 тони зерна.
На підтвердження цих обставин позивачем долучено до матеріалів справи товарно-транспортні накладні № 4, 5, 6, 7, 8, квитанції на приймання насіння ПрАТ «Пологівський олійноекстраційний завод» та лист про переоформлення соняшнику заліковою вагою 93,772 т на відповідача.
Відповідно до п. 4.11 договору між Постачальником та ПрАТ «Пологівський олійноекстраційний завод», доставлена сировина обліковується ПрАТ по заставній вартості, яка визначається останнім самостійно. ПрАТ гарантує збереження доставленої йому сировини до початку її переробки. У разі відчуження (переоформлення) сировини (або її частини) новому власнику до початку її переробки за Договором, зазначені витрати враховуються у вартість переробки сировини за договором на переробку соняшнику на давальницьких умовах, укладеним між ПрАТ та новим власником цієї сировини.
Із матеріалів справи слідує, що позивачем оформлені за договором № 20265СЗ рахунки на поставку соняшника № 4, № 5 від 22.02.2022 та накладні на поставку соняшника № 3 та № 4 від 22.02.2022 на суму 485 097,02 грн. та 1 521 631, 29 грн. відповідно.
Також, позивачем зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 2 та № 3 від 22.02.2022 на суму 485 097,02 грн. та 1 521 631, 29 грн., що підтверджується квитанціями№ 1 від 29.07.2022 року.
23.04.2024 відповідачем частково сплачено суму заборгованості за поставлений товар у розмірі 400 000, 00 грн.
07.05.2024 позивачем направлено претензію про сплату заборгованості від 06.05.2024, що отримана представником відповідача 16.05.2024 року. 
Так, 17.05.2024 відповідачем оплачено на розрахунковий рахунок позивача 300 000, 00 грн. та 16.07.2024 сплачено 500 000 грн. із посиланням у призначенні платежів на договір № 20265СЗ, у зв`язку з чим залишок боргу за договором склав 806 728,30 грн.
Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).
Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина 1 статті 692 ЦК України).
Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. 
За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач на виконання умов договору № 20265СЗ переоформив на відповідача соняшник заліковою вагою 93,772 т згідно з рахунками на поставку соняшника № 4, № 5 від 22.02.2022 та накладними № 3 та № 4 від 22.02.2022 на суму 485 097,02 грн. та 1 521 631, 29 грн. відповідно.
У свою чергу, відповідач частково оплатив товар на суму 1200000,00 грн., у зв`язку з чим за ним утворився борг у розмірі 806 728,30 грн.
Ураховуючи викладене, оскільки сума боргу відповідача становить загалом 806 728,30 грн. та підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми боргу, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.
Крім того, позивач заявив до стягнення з відповідача 1 326, 13 грн. 3% річних, нарахованих за період із 11.02.2026 до 02.03.2026 на суму боргу 806 728,30 грн.
Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.
За арифметичним перерахунком суду, з відповідача підлягають стягненню 1 326, 13 грн. 3% річних.
Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.
Щодо розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 30000 грн. суд дійшов висновку про наступне.
На обґрунтування заявлених до розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивачем долучено до матеріалів справи в копіях договір про надання правничої (правової) допомоги від 30.01.2026, виписку з рахунку щодо сплати 30000 грн. за надання адвокатської допомоги.
Положення статті 126 ГПК України передбачають, що для цілей розподілу судових витрат суд враховує: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).
Частиною 6 статті 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Натомість, відповідачем клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката в порядку частин 5, 6 статті 126 ГПК України не заявлялося.
Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу. Дана правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 18.12.2018 у справі №910/4881/18.
Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість визначення до розподілу судових витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 30000 грн.
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вишневе" задовольнити повністю.
Стягнути з Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сангрант плюс" (01024, м. Київ, вул. Богомольця, буд. 7/14, прим. 182, к. 44; ідентифікаційний код 31243671) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вишневе" (70200, Запорізька обл., Гуляйпільський р-н, м. Гуляйполе, вул. Велика, буд. 110; ідентифікаційний код 33769046) 806 728 (вісімсот шість тисяч сімсот двадцять вісім) грн. 30 коп. основного боргу, 1 326 (одну тисячу триста двадцять шість) грн. 13 коп. трьох процентів річних, 30000 (тридцять тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а також 12 120 (дванадцять тисяч сто двадцять) грн. 82 коп. витрат зі сплати судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Повне судове рішення складено: 24.06.2026 року.

Суддя К.В. Полякова