Справа №: 398/4961/25	

провадження №: 2/398/411/26
РІШЕННЯ
Іменем України 

"16" березня 2026 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Дубровської Н.М., за участю секретаря судового засідання Тараненко А.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 до Акціонерне товариство "Українська залізниця" про стягнення невиплачених коштів при звільненні з роботи в зв`язку з виходом на пенсію,
УСТАНОВИВ:
06 серпня 2025року адвокат Семенова О.В. звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області в інтересах позивача ОСОБА_1 до відповідача в особі Акціонерного товариства «Українська залізниця (далі – АТ «Укрзалізниця»), просить суд стягнути з відповідача на користь позивача одноразову грошову допомогу відповідно до колективного договору в розмірі трьох посадових окладів в розмірі 51 408 грн. 06 коп..; матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022 – 6 231, 68грн., 2023 – 8 568, 01 грн., 2024 – 6259, 35 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 08 травня 2025 року по 08 серпня 2025 року включно в розмірі 41 987, 61 коп., а разом 114 454грн.. Стягнути судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 24 вересня 2014 року по 08 травня 2025 року працював монтером колії № 2 ДП «Одеська залізниця», звільнений у зв`язку із виходом на пенсію за віком з регіональної філії «Одеська залізниця АТ «Українська залізниця». 07 травня 2025 року начальником Виробничого підрозділу служби колії «Олександрійська дистанція колії» видано наказ за № 33/ос «Про припинення трудового договору (контракту), яким ОСОБА_1 звільнивши з 08 травня 2025 року за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсії за віком, компенсувати за невикористані 39 днів відпустки, виплатити одноразову грошову допомогу відповідно до п.8.9 Положення про оплату праці ПАТ «Укрзалізниця» у розмірі 3.0 посадового окладів, виплату матеріальної допомоги провести відповідно до рішення правління АТ «Українська залізниця» від 14 жовтня 2014 року. 
13 червня 2025 року ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою до начальника Олександрійської дистанції колії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» щодо надання копії наказу про припинення трудового договору та довідки про нарахування матеріальної допомоги на оздоровлення у період з 2022 -2024 р.р. 
08 липня 2025 року ОСОБА_1 отримав копію наказу про звільнення та копію довідки щодо нарахування одноразової грошової допомоги та матеріальної допомоги. Відповідно до вказаної довідки ОСОБА_1 належить до виплати при звільненні одноразова грошова допомога відповідно до колективного договору в розмірі 3.0 посадових окладів, що становить 51 409грн. 06 коп., матеріальна допомога за 2022 р. в розмірі 6 231 грн. 68 коп. зазначені кошти при звільненні виплачені не були. Крім того, матеріальна допомога за 2023 р. нарахована не була, хоча передбачена колективним договором, матеріальна допомога за 2024 рік виплачена не в повному обсязі, а сама виплачена в розмірі 2 308грн. 66 коп. 
08 травня 20225 року ОСОБА_1 звільнено у зв`язку із виходом на пенсію за віком з Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», отже тримісячний строк звернення до суду спливає 08 серпня 2025 року. 
Між адміністрацією і профспілковим комітетом дистанції колії на 2011-2015 роки укладено колективний договір, який в подальшому пролонгований до 31 грудня 2025 року. Відповідно до п.4.15 Колективного договору працівникам дистанції колії передбачено за письмовою заявою надавати протягом року одноразову допомогу на оздоровлення, як правило при виході у чергову відпустку у розмірі не менше 50% тарифної ставки або посадового окладу, встановлених на дату звернення за допомогою і відповідно до Додатку 7 до договору. Згідно з п. 4.16 Колективного договору при звільненні працівників у зв`язку з виходом на пенсію вперше виплачувати основну одноразову грошову допомогу відповідно до Додатку № 8 до колективного договору в розмірі не більше п`яти середньомісячних заробітків в залежності від стажу роботи в галузі, до 5 років – один середньомісячний заробіток; від 5 до 10 років – два середньомісячних заробітки; від 10 до 15 років - три середньомісячних заробітки; понад 15 років - п`ять середньомісячних заробітків. 
Передбачені виплати не здійснені. 
Крім того, відповідно до довідки від 01 липня 2025 року, виданої Дистанцією колії, сума одноразової грошової допомоги відповідно до колективного договору в розмірі 3,0 посадових окладів становить 51408, 06 грн., матеріальна допомога на оздоровлення відповідно до колективного договору виплачується в розмірі не менше посадового окладу, тоді посадовий оклад ОСОБА_1 становить 17 136, 02 грн. ( 51408, 06 :3=17136,02), а матеріальна допомога на оздоровлення становить 8 568,01 грн. (17 136,02:2=8568,01). Відтак, підлягають стягненню: сума одноразової грошової допомоги відповідно до колективного договору в розмірі 3,0 посадових окладів становить 51408, 06 грн.; матеріальна допомога на оздоровлення за 2022 рік в розмірі 6 231 грн. 68 коп.; матеріальна допомога на оздоровлення за 2023рік, яка не була нарахована та виплачена в розмірі 8568,01 грн., матеріальна допомога на оздоровлення за 2024 рік, із урахуванням виплаченої допомоги 6259, 35 грн. 
Згідно з розрахунковими листами за березень і квітень 2025 року ОСОБА_1 відпрацьовано у березні 168 годин за які йому нараховано 9 948, 91грн. заробітної плати, у квітні відпрацьовано 187 годин з нарахуванням 17860,05 грн. заробітної плати. Отже, виходячи із розрахунків заробітної плати ОСОБА_1 середній заробіток за останні два відпрацьовані місяці складає 78 грн. 33 коп. (9948,91+17860,05=27 808,96 - заробіток за березень і квітень/відпрацьовані години 168+187=355 ( 27 808,96:355=78,33). Згідно з колективним договором підприємства, норма годин на місяць для працівників , що працююсь позмінно встановлюється як для працівників, що працюють з шестиденним робочим тижнем і повинна складати не більше сорока годин на тиждень. Норма годин на місяць у розрахунковому періоді середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає: у травні 2025 року – 176 годин ( за вирахуванням періоду з 01 по 08 травня 2025 року (5 робочих днів по 8 годин – що становить 40 годин)- всього т136 годин, червень 2025 року – 168 годин, липень 2025 року – 184, до 08 серпня 2025 року (6 робочих днів по 8 годин) становить 48 годин, а всього за період з 08 травня по 08 серпня 2025 року становить 536 годин ( 136+168+184+48=536. Таким чином, середній заробіток за час затримки при звільненні складає: 78,33 грн. х536 годин =41987 грн. 61 коп. ОСОБА_1 звільнений із займаної посади на пенсію 08 серпня 2025 року та просить стягнути середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 08 травня 2025 року по 08 серпня 2025 року в розмірі 41 987 грн. 61 коп. 
Позовні вимоги представник позивача Семенова О.В. у судовому засідання підтримала у повному обсязі. 
Відповідачем АТ «Укрзалізниця» поданий письмовий відзиву на позовну заяву, відповідно до якого проти позову заперечує в повному обсязі, вказуючи на те, що вумовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Відповідно до ст. 11 закону № 2136-ІХ на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця. Пунктом 1.1.4 витягу із протоколу № Ц-54/31 Ком. т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 14 березня 2022 року на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, ухвалено призупинити виплату працівникам інших додаткових виплат, передбачених Галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів, зокрема, матеріальної допомоги. Виняток складає матеріальна допомога на лікування та на поховання, а також інші види матеріальної допомоги згідно із рішеннями правління, роз`яснення щодо нарахування та виплати яких буде надано додатково директором з управління персоналом та соціальної політики. Дія зазначеного рішення правління розповсюджується на Колективний договір між адміністрацією та профспілковим комітетом Олександрійської дистанції колії на 2011 2015 р.р. Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача матеріальної допомоги в зв`язку з виходом на пенсію за віком, матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022, 2023, 2024 роки, а також середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні. 3.1. Щодо виплати матеріальної допомоги в зв`язку з виходом на пенсію за віком в розмірі трьох середньомісячних заробітків в сумі 51 408,06. Пункт 4.16 розділу 4 Колективного договору між адміністрацією та профспілковим комітетом Олександрійської дистанції колії на 2011-2015 р.р. передбачає при звільненні працівників у зв`язку з виходом на пенсію за віком одноразову грошову допомогу у розмірі не більше п`яти середньомісячних заробітків в залежності від стажу роботи у галузі. Зазначений колективний договір має статус колективного договору структурного підрозділу АТ «Укрзалізниця». Протоколом засідання комісії по встановленню трудового стажу на залізничному транспорті від 07.05.2025 встановлений стаж роботи Позивача – 10р.7м.12дн. та право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до п. 4.16 Колективного договору в розмірі 3 середньомісячних заробітків. 06.09.2022 працюючим та звільненим працівникам спільним листом адміністрації АТ «Укрзалізниця» та профспілки залізничників і транспортних будівельників №Ц/3 91/1459/ЦПроф/30-22 від 06.09.2022 надано роз`яснення, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні призупинені виплати, передбачені Галузевою угодою, колективними договорами, зокрема одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, а також додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті. Після припинення або скасування режиму воєнного стану, а також у разі покращення фінансового стану АТ «Укрзалізниця», що дасть змогу змінити рішення правління, працівники, звільнені вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію отримають суму одноразової та додаткової матеріальної допомоги, що їм належить. Відповідач не погоджується із заявленою вимогою про виплату матеріальної допомоги в зв`язку з виходом на пенсію, оскільки виплата призупинена, тобто відтермінована в часі. Позовні вимоги щодо стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення у зв`язку з відпусткою за 2022 та 2024 роки є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки така матеріальна допомога виплачена відповідачу у грудні 2024 року. Так, в заробітну плату грудня 2024 року позивачу нараховано матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022 рік у розмірі 6 231,70 грн. (виплачено 4 736,08 грн. з відрахуванням обов`язкових платежів та зборів), що підтверджується витягом з протоколу від 03.01.2025, витягом з платіжної відомості від 04.01.2025 №175.405, платіжною інструкцією від 07.01.2025 № 10439, розрахунком заробітної плати позивача за грудень 2024 року. Крім того, в заробітну плату грудня 2024 позивачу нараховано матеріальну допомогу на оздоровлення за 2024 рік у розмірі 2 308,66 грн. (виплачено 1 777,67 грн. з відрахуванням обов`язкових платежів та зборів), що становить 30 % від розміру посадового окладу (тарифної ставки) позивача на момент надання відпустки. Так, рішенням правління відповідача від 27.06.2024 (оформлено протоколом № Ц-82/39) зупинено дію окремих положень колективних договорів АТ «Укрзалізниця», регіональних філій, філій та їх структурних (виробничих) підрозділів, якими передбачено надання матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішено здійснювати нарахування та виплату такої допомоги в єдиному розмірі – 30 % місячної тарифної ставки (посадового окладу). Нарахування та виплата матеріальної допомоги на оздоровлення за 2024 рік підтверджуються витягом з платіжної відомості від 12.12.2024 № 175.375, платіжною інструкцією від 16.12.2024 № 943943, розрахунком заробітної плати позивача за грудень 2024 року, витягом з рішення правління № Ц-82/39, наказом про надання відпустки. Отже, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню в повному обсязі у зв`язку з їх необґрунтованістю та виплатою таких коштів позивачу в грудні 2024 року та січні 2025 року. Щодо матеріальної допомоги на оздоровлення за 2023 рік, як зазначалося відповідачем вище, пунктом 1.1.4 витягу із протоколу № Ц-54/31 Ком. т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 14 березня 2022 року на період дії правового режиму воєнного стану в Україні виплата матеріальної допомоги призупинена. Відповідач не відмовляє у її виплати позивачу, але з урахуванням воєнного стану, наданого відповідачу права законом, виплата такої допомоги відтермінована у часі. Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. 4.1 Щодо відсутності підстав для покладення на відповідача обов`язку, передбаченого статтею 117 КЗпП України. На думку відповідача, відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку, передбаченого статтею 117 КЗпП України щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. 4.2 Щодо окремих питань оподаткування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні Відповідач заперечує щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в цілому. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожний при вирішенні питання про його цивільні права і обов`язки має право на відкритий і справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом. Складовою частиною справедливого судочинства є доступ до судової процедури з усіма атрибутами контролю за порушеннями при звільненні з роботи з боку працедавців - власників та керівників господарських товариств, підприємств, установ, організацій.
Статтею 43 Конституції України проголошено право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, які він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та закріплено гарантії реалізації права на працю, що включає право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом.
У відповідності до частини 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, однією з підстав для припинення трудового договору є його розірвання з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.
Відповідно до ч. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 24 вересня 2014 року по 08 травня 2025 року працював монтером колії № 2 ДП «Одеська залізниця», звільнений у зв`язку із виходом на пенсію за віком з регіональної філії «Одеська залізниця АТ «Українська залізниця». 07 травня 2025 року начальником Виробничого підрозділу служби колії «Олександрійська дистанція колії» видано наказ за № 33/ос «Про припинення трудового договору (контракту), яким ОСОБА_1 звільнивши з 08 травня 2025 року за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсії за віком, компенсувати за невикористані 39 днів відпустки, виплатити одноразову грошову допомогу відповідно до п.8.9 Положення про оплату праці ПАТ «Укрзалізниця» у розмірі 3.0 посадового окладів, виплату матеріальної допомоги провести відповідно до рішення правління АТ «Українська залізниця» від 14 жовтня 2014 року. 
13 червня 2025 року ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою до начальника Олександрійської дистанції колії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» щодо надання копії наказу про припинення трудового договору та довідки про нарахування матеріальної допомоги на оздоровлення у період з 2022 -2024 р.р. 
08 липня 2025 року ОСОБА_1 отримав копію наказу про звільнення та копію довідки щодо нарахування одноразової грошової допомоги та матеріальної допомоги. Відповідно до вказаної довідки ОСОБА_1 належить до виплати при звільненні одноразова грошова допомога відповідно до колективного договору в розмірі 3.0 посадових окладів, що становить 51 409грн. 06 коп., матеріальна допомога за 2022 р. в розмірі 6 231 грн. 68 коп. зазначені кошти при звільненні виплачені не були. Крім того, матеріальна допомога за 2023 р. нарахована не була, хоча передбачена колективним договором, матеріальна допомога за 2024 рік виплачена не в повному обсязі, а сама виплачена в розмірі 2 308грн. 66 коп. 
08 травня 20225 року ОСОБА_1 звільнено у зв`язку із виходом на пенсію за віком з Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», отже тримісячний строк звернення до суду спливає 08 серпня 2025 року. 
Згідно з розрахунковими листами за березень і квітень 2025 року ОСОБА_1 відпрацьовано у березні 168 годин за які йому нараховано 9 948, 91грн. заробітної плати , у квітні відпрацьовано 187 годин з нарахуванням 17860,05 грн. заробітної плати.
Колективний договір — це угода між роботодавцем (або уповноваженою особою) та представниками працівників (профспілкою або обраними представниками) для врегулювання виробничих, трудових та соціально-економічних відносин, а також узгодження інтересів сторін. У ньому встановлюються взаємні зобов`язання щодо оплати праці, умов праці, гарантій, компенсацій та інших аспектів, покращуючи становище працівників порівняно із законодавством.
Між адміністрацією і профспілковим комітетом дистанції колії на 2011-2015 роки укладено колективний договір, який в подальшому пролонгований до 31 грудня 2025 року. Відповідно до п.4.15 Колективного договору працівникам дистанції колії передбачено за письмовою заявою надавати протягом року одноразову допомогу на оздоровлення, як правило при виході у чергову відпустку у розмірі не менше 50% тарифної ставки або посадового окладу, встановлених на дату звернення за допомогою і відповідно до Додатку 7 до договору. Згідно з п. 4.16 Колективного договору при звільненні працівників у зв`язку з виходом на пенсію вперше виплачувати основну одноразову грошову допомогу відповідно до Додатку № 8 до колективного договору в розмірі не більше п`яти середньомісячних заробітків в залежності від стажу роботи в галузі, до 5 років – один середньомісячний заробіток; від 5 до 10 років – два середньомісячних заробітки; від 10 до 15 років - три середньомісячних заробітки; понад 15 років - п`ять середньомісячних заробітків. 
Пунктом 1.1.4 рішення правління Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 14.03.2022 (протокол №Ц-54/31 Ком.т) встановлено, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 керівникам регіональних філій, філій, структурних (виробничих) підрозділів, апарату управління АТ «Укрзалізниця» забезпечити реалізацію таких заходів: «Інші додаткові виплати, що передбачені Галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги, призупинити. Виняток складає матеріальна допомога на лікування та поховання, а також інші види матеріальної допомоги згідно з рішеннями правління, роз`яснення щодо нарахування та виплати яких буде надано директором з управління персоналом та соціальної політики».
Право на працю, закріплене у статті 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону № 108/95-ВР, заробітна плата — це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону № 108/95-ВР, за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат.
Згідно зі статтею 14 Закону України «Про колективні договори і угоди» зміни і доповнення до колективного договору, угоди протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін в порядку, визначеному колективним договором, угодою.
Частиною першою статті 9 цього Закону встановлено, що положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства.
Згідно зі статтею 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.
Відповідно до статті 13 КЗпП України та статті 7 Закону України «Про колективні договори і угоди» зміст колективного договору визначається сторонами.
Статтею 13 КЗпП України визначено, що у колективному договорі встановлюються взаємні обов`язки роботодавця та працівника, зокрема, щодо встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати і інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій і т. д.) Колективним договором встановлюються додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії.
Згідно зі статтею 18 КЗпП України положення колективного договору розповсюджуються на всіх працівників підприємства, установи, організації та є обов`язковими для роботодавця та працівника.
Відповідно до частини другої статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.
Відповідно до статті 9 КЗпП України умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними.
З матеріалів справи вбачається, відповідач не попереджав позивача про погіршення існуючих умов оплати праці та застосування пункту 1.1.4. протокольного рішення від 14.03.2022 (протокол №Ц-54/31 Ком.т) у тому числі про призупинення виплати частки заробітної плати, а саме матеріальної допомоги на оздоровлення.
За вимогами ст. 116 КЗпП Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Відповідно до ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Статті 116, 117 Кодексу законів про працю України структурно віднесені до розд. VII «Оплата праці» указаного Кодексу. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов`язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.
Таким чином, аналiз наведених норм матерiального права дає пiдстави для висновку, що передбачений частиною 1 статтi 117 Кодексу законів про працю України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробiтку за час затримки розрахунку при звiльненнi настає за умови невиплати з його вини належних звiльненому працiвниковi сум у строки, зазначенi в статтi 116 Кодексу законів про працю України, при цьому визначальними є такi юридично значимi обставини, як невиплата належних працiвниковi сум при звiльненнi та факт проведення з ним остаточного розрахунку.
Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Статтею 27 Закону № 108/95-ВР передбачено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 р., передбачено, що середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.
Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт.
Премії (в тому числі за місяць) та інші заохочувальні виплати за підсумками роботи за певний період під час обчислення середньої заробітної плати враховуються в заробіток періоду, який відповідає кількості місяців, за які вони нараховані, починаючи з місяця, в якому вони нараховані. Для цього до заробітку відповідних місяців розрахункового періоду додається частина, яка визначається діленням суми премії або іншої заохочувальної виплати за підсумками роботи за певний період на кількість відпрацьованих робочих днів періоду, за який вони нараховані, та множенням на кількість відпрацьованих робочих днів відповідного місяця, що припадає на розрахунковий період.
Згідно з пунктом 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів / годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, — на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що Товариство призупинило виплати коштів, передбачених Колективним договором в односторонньому порядку, не повідомивши позивач ОСОБА_3 про ухвалення вказаних рішень, а також у порушення вимог Закону України «Про колективні договори і угоди» не ініціювали питання щодо підписання змін/доповнень до діючих колективних договорів в частині призупинення/зміни строків виплати щорічної матеріальної допомоги на оздоровлення, а такі зміни мають вноситись лише за взаємною згодою сторін, але аж ніяк не роботодавцем в односторонньому порядку без погодження з профспілковим органом. При цьому, Товариство ухвалило відповідне рішення 14 березня 2022 року, тобто до набрання чинності Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».
Крім того, відповідачем не враховано, що Закон України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» Верховною Радою України прийнято 15 березня 2022 року, а набрав чинності він 24 березня 2022 року, у той час як рішення АТ «Українська залізниця» та яке стало підставою для невиплати позивачу оспорюваних сум матеріальної допомоги було прийнято 14 березня 2022 року, а закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі (стаття 58 Конституції України), тому положення вказаного закону не можуть застосовуватися в розрізі даного спору.
Аналогійний висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 05.02.2025 у справі №211/7338/23.
Суд, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку про безпідставну невиплату відповідачем АТ «Укрзалізниця» передбачених Колективним договором нарахувань позивачу, а також про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача передбачену Колективним договором одноразову грошову допомогу в розмірі трьох посадових окладів сумі 51 408, 06 грн. а також наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача передбачену п. 4.15 Колективного договору та на підставі заяв позивача - одноразову матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022 рік в розмірі 1495 гривень 60 копійок; одноразову матеріальну допомогу на оздоровлення за 2023 рік в розмірі 8568 гривень 01 копійку; одноразову матеріальну допомогу на оздоровлення за 2024 рік в розмірі 4481 гривень 68 копійок.
Крім того, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись вищенаведеними положеннями діючого трудового законодавства, діючи в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача АТ «Укрзалізниця» на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка виникла у зв`язку із невиплатою позивачу передбачених Колективним договором сум при звільненні.
Згідно з розрахунковими листами за березень і квітень 2025 року ОСОБА_1 відпрацьовано у березні 168 годин за які йому нараховано 9 948, 91грн. заробітної плати, у квітні відпрацьовано 187 годин з нарахуванням 17860,05 грн. заробітної плати. Отже, виходячи із розрахунків заробітної плати ОСОБА_1 середній заробіток за останні два відпрацьовані місяці складає 78 грн. 33 коп. (9948,91+17860,05=27 808,96 - заробіток за березень і квітень/відпрацьовані години 168+187=355 ( 27 808,96:355=78,33). 
Згідно з колективним договором підприємства, норма годин на місяць для працівників , що працююсь позмінно встановлюється як для працівників, що працюють з шестиденним робочим тижнем і повинна складати не більше сорока годин на тиждень. Норма годин на місяць у розрахунковому періоді середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає: у травні 2025 року – 176 годин ( за вирахуванням періоду з 01 по 08 травня 2025 року (5 робочих днів по 8 годин – що становить 40 годин)- всього 136 годин, червень 2025 року – 168 годин, липень 2025 року – 184, до 08 серпня 2025 року (6 робочих днів по 8 годин) становить 48 годин, а всього за період з 08 травня по 08 серпня 2025 року становить 536 годин (136+168+184+48=536). 
Таким чином, середній заробіток за час затримки при звільненні складає: 78,33 грн. х536 годин =41987 грн. 61 коп. ОСОБА_1 звільнений із займаної посади на пенсію 08 серпня 2025 року та просить стягнути середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 08 травня 2025 року по 08 серпня 2025 року( період звернення до суду з позовом) в розмірі 41 987 грн. 61 коп. 
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення невиплачених коштів при звільненні підлягає до задоволення.
В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням задоволення позову та звільнення позивача від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає, що на підставі ст.ст.137, 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн., оскільки вони є співмірними та підтвердженні документально.
Керуючись ст. 43 Конституції України, ст.ст. 38, 94, 116, 117, 233, 235 Кодексу законів про працю України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 6 листопада 1992 року, ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд –

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 до Акціонерне товариство "Українська залізниця" про стягнення невиплачених коштів при звільненні з роботи в зв`язку з виходом на пенсію – задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 :
-одноразову грошову допомогу відповідно до колективного договору в розмірі трьох посадових окладів в сумі 51408 гривень 06 копійок;
-одноразову матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022 рік в розмірі 1495 гривень 60 копійок; 
-одноразову матеріальну допомогу на оздоровлення за 2023 рік в розмірі 8568 гривень 01 копійку;
-одноразову матеріальну допомогу на оздоровлення за 2024 рік в розмірі 4481 гривень 68 копійок;
-середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08 травня 2025 року по 08 серпня 2025 року включно в розмірі 41987 гривень 61 копійку,
а всього 107940 (сто сім тисяч дев`ятсот сорок) гривень, 96 копійок. 
Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, а також витрати на професійну правову допомогу в розмірі 8000,00 гривень. 
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Олександрійського
міськрайонного суду
Кіровоградської області Дубровська Н.М.