Справа №574/866/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Гук Т. Р.	
Номер провадження 33/816/803/26 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  124 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Кравченко Д. І., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Баранівського В.О., розглянувши у залі суду в місті Суми в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Баранівського В.О. на постанову Буринського районного суду Сумської області від 11 листопада 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фізичної особи-підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення, у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн 00 коп.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп. 
В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді Буринського районного суду Сумської області від 11 листопада 2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за те, що він 26 вересня 2025 року о 09 год. 15 хв. рухався по вул. Незалежності в м. Буринь, Конотопського району Сумської області, керуючи транспортним засобом - автомобілем "Toyota Rav 4" д.н.з. НОМЕР_1 , в супереч вимогам п.13.1 Правил дорожнього руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду, в попутному напрямку, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів та вони зазнали механічних пошкоджень.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Баранівський В.О. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення. 
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції винесене з грубим порушенням норм процесуального права та невірно застосовано матеріальні норми, що потягло за собою однобічне та не повне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки, при цьому суд лише формально та поверхнево підійшов до встановлення обставин справи, з огляду на таке:
1) при оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, та проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди працівниками поліції в порушенні вимог розділу IX пунктів: 1 ч. 4; 4 ч. 8; 6; 7 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не автоматичному режимі», «Затвердженої» Наказом Міністерством Внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, та Зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853 (в подальшому «Інструкції»);
2) при проведенні огляду місця події та складанні схеми дорожньо-транспортної пригоди, не ознайомлено учасників огляду (водіїв учасників ДТП) з протокол огляду місця події та схемою до нього, про, що свідчить відсутність підписів у вказаних документах;
3) не вжито заходів, що до встановлення свідків даної дорожньо-транспортної пригоди, не опитано їх як свідків по механізму розвитку події ДТП;
4) суд першої інстанції належним чином не дослідив висновок судового експерта 247/25 від 07 листопада 2025 року, та не прийняв його до уваги, мотивуючи тим, що даний висновок експерта ґрунтується лише на поясненнях водія ОСОБА_1 ;
5) також суд першої інстанції не надав належної оцінки поясненням водія ОСОБА_2 , в частині наявності невстановленого автомобіля «ВАЗ-2109», який з його показів рухався позаду керованого ним автомобіля, та попереду автомобіля «ТОYОТА», перед зіткненням транспортних засобів. До вказаних показань ОСОБА_2 , також необхідно ставитися критично, та можливо вважати як надумані спрямовані на уникнення від відповідальності за порушення ПДР, оскільки при такому розвитку механізму події ДТП, постає питання? яким чином та куди подівся вказаний автомобіль «ВАЗ-2109» та не став учасником даної події ДТП.
Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, позицію захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Баранівського В.О., який вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду, розглядаючи вказану справу, суд першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
З оскаржуваної постанови вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення була встановлена судом із врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, а саме: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 468230;
- рапортом старшого інспектора Конотопського РПВ ГУНП в Сумській області Лісогор О. М. від 28 вересня 2025 року відповідно до якого останній доповідає про скоєння ДПТ водієм ОСОБА_1 ;
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди;
- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , який пояснив, що він їхав за кермом автомобіля "Toyota Rav 4" д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Незалежності в м. Буринь, зі швидкістю не більше 50 км/год. в умовній лівій смузі, оскільки з правого та лівого боку стояли припарковані автомобілі. Попереду нього-рухався автомобіль ВАЗ 2107 під керуванням ОСОБА_2 , який прийняв в право та почав гальмувати. Оскільки він зрозумів, що вказаний автомобіль буде зупинятись то вирішив здійснити випередження вказаного автомобіля без виїзду на зустрічну смугу руху, однак в останній момент автомобіль ВАЗ 2107 без увімкнення лівого покажчика повороту почав повертати ліворуч, внаслідок чого відбулось зіткнення передньої лівої частини його автомобіля та задньої лівої частини автомобіля ВАЗ 2107.;
- письмовими поясненнями ОСОБА_2 , який повідомив, що 26 вересня 2025 року близько 10 год. в м. Буринь по вул. Незалежності він їхав на автомобілі ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 , а за ним рухався автомобіль ВАЗ 2109, за яким вже їхав автомобіль "Toyota Rav 4". За 30-40 м до перехрестя він увімкнув лівий покажчик повороту, а коли почав повертати ліворуч на вул. П.Ордика та виїжджати на зустрічну смугу руху відчув удар в задню частину свого автомобіля та коли вийшов з нього, то побачив, що в нього врізався автомобіль "Toyota Rav 4", під керуванням ОСОБА_1 ;
-довідкою про надання інформації з якої вбачається, що відповідно до відомостей інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_3 , видане 15 жовтня 2002 року;
- долученим до протоколу відеозаписом. 
Таким чином, вище викладена сукупність доказів поза розумним сумнівом доводить правильність висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 будучи водієм транспортного засобу, порушив вимоги п. 13.1 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Відповідно до п.13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Відповідно, аналіз зібраних у справі доказів у їх сукупності дає безумовні підстави стверджувати про те, що зіткнення транспортних засобів сталося за умови, коли автомобіль під керуванням ОСОБА_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, не дотримався дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом ВАЗ 2107 д.н. НОМЕР_4 , під керуванн6ям водія ОСОБА_2 , який рухався попереду в попутному напрямку та здійснював маневр повороту ліворуч. 
Наведене дає підстави стверджувати про те, що водій ОСОБА_1 залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (п. 13.1 ПДР України)
Не вчинення ОСОБА_1 цих дій указує на порушення ним вимог п.13.1 ПДР України. Та обставина, що внаслідок цього порушення відбулося пошкодження транспортних засобів указує про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Твердження апелянта про те, що при оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, та проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди працівниками поліції в порушенні вимог розділу IX пунктів: 1 ч. 4; 4 ч. 8; 6; 7 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не автоматичному режимі», то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, оскільки даний протокол відповідає вимогам ст.254 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року. Стороною захисту не надано доказів, які б підтверджували зацікавленість працівників поліції у штучному створенні доказів, фальсифікації матеріалів чи викривленні фактичних обставин справи.
Що стосується посилання апелянта про те, що при проведенні огляду місця події та складанні схеми дорожньо-транспортної пригоди, не ознайомлено учасників огляду (водіїв учасників ДТП) з протокол огляду місця події та схемою до нього, про, що свідчить відсутність підписів у вказаних документах, апеляційний суд зазначає відсутність підпису не ставить під сумнів належність і допустимість доказів, покладених в основу висновку про його винуватість. Апеляційний суд зазначає, що всі докази оцінені як окремо, так і у сукупності, є належними та допустимими, не суперечать один одному та дають можливість встановити повну картину фактичних обставин справи.
Посилання апелянта про те, що не вжито заходів, що до встановлення очевидців даної дорожньо-транспортної пригоди, не опитано їх як свідків по механізму розвитку події ДТП, апеляційний суд спростовує вказане, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення факту порушення ОСОБА_1 п. 13.1 ПДР України, які були дослідженні суддею першої інстанції та правильно встановлено всі фактичні обставини у справі.
Інші доводи апеляційної скарги були дослідженні судом першої інстанції та не спростовують висновків суду першої інстанції, який повно, всебічно та об`єктивно дослідив матеріали справи й обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме порушення п.13.1 Правил дорожнього руху, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, а під час апеляційного перегляду обставин, за яких дана справа підлягала б закриттю, про що просить захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Баранівський В.О. встановлено не було. Невизнання своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
Досліджені та перевірені судом обставини свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
Враховуючи вищезазначене, всупереч доводів апелянта, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, 

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 11 листопада 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення, у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн 00 коп. - залишити без зміни, а апеляційну скаргу адвоката Баранівського В. О. на цю постанову - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.