Справа № 954/359/26
Номер провадження 2/954/1728/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року	с-ще Нововоронцовка	

Нововоронцовський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Каневського В. О.,
за участю секретаря судового засідання Ферко Г. М.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Нововоронцовського районного суду Херсонської області цивільну справу за позовом представника позивачів ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Новокаховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області про визнання права власності на квартиру,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачів ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Новокаховської міської ради про визнання права власності. В обґрунтування позову посилалася на те, що позивачі на підставі свідоцтва про право власності на житло стали власниками квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений договір було зареєстровано Новокаховським бюро технічної інвентаризації. Свідоцтво видане на підставі розпорядження від 04 січня 1994 № 12-к/1917. В свідоцтві про право власності зазначено дівоче прізвище “ ОСОБА_5 ”. 31 серпня 1996 року ОСОБА_6 уклала шлюб, після одруження змінила прізвище з ” ОСОБА_5 " на “ ОСОБА_7 ”, 24.11.2011 шлюб було розірвано. З метою подальшої реалізації прав власника щодо звернення за відшкодуванням шкоди завданої країною-агресором позивачі звернулися через ЦНАП до державного реєстратора за внесенням відомостей про право власності на квартиру до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Проте рішенням державного реєстратора №75231110 від 25 вересня 2024 року їм було відмовлено в державній реєстрації прав на нерухоме майно, у зв`язку з тим, що відсутня інформація про проведення реєстрації у електронних та паперових носіях та неможливо отримати від БТІ інформацію про зареєстровані права. Наразі провести реєстрацію права власності на квартиру не вбачається за можливе, так як відсутня можливість отримання інформації в БТІ щодо квартири, що в свою чергу обмежує право позивачів на отримання від держави компенсації за пошкоджене житло. Враховуючи наведене, представник позивачів просила визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право спільної сумісної власності на квартиру, загальною площею 59,5 кв. м, житлова площа 36.8 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивачі у підготовче судове засідання не з`явилися, їх представник надала клопотання про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.
Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , згідно з розпорядженням Фонду комунального майна Новокаховської міської ради народних депутатів від 04.01.1994 №12-к/1917, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 04.01.1994. У свідоцтві зазначено, що квартира має загальну площу 59,5 кв. м.
На звороті зазначеного вище свідоцтва міститься інформація про те, що вказана у цьому документі квартира зареєстрована на праві спільної сумісної власності Каховським міським бюро технічної інвентаризації.
Вказана квартира розташована на п`ятому поверсі п`ятиповерхового будинку, складається з трьох житлових кімнат площею 8,8 кв.м, 11,3 кв.м та 16,7 кв.м., кухні площею 8,1кв.м, ванної кімнати площею 2,0 кв.м, вбиральні 1,0 кв.м, коридору 7,4 кв.м, вбудованої шафи 0,6, 1,0 кв.м, обладнана балконом 3,0 кв.м. та лоджією 3,5 кв.м., має загальну площу 59,5 кв.м., згідно з копією технічного паспорту на квартиру.
Згідно з рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно №72787506 від 25.09.2024, позивачам було відмовлено в державній реєстрації прав на нерухоме майно, у зв`язку з тим, що відсутня інформація про проведення реєстрації у електронних та паперових носіях та неможливо отримати від БТІ інформацію про зареєстровані права.
За копією рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24.11.2011 шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 .
Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
У цій справі позивачі були вимушені звернутися до суду з позовом, оскільки держава фактично не визнає за ними права власності на нерухоме майно, про що свідчить відмова державного реєстратора у проведенні реєстраційних дій.
Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом (ч.4 ст.3 цього Закону).
У цій справі державний реєстратор позбавлений можливості перевірити інформацію щодо фактів оформлення та/або реєстрації права власності на спірне майно за період із січня 1994 року, коли позивачі набули право власності на спірне майно, до 01.01.2013, коли повноваження з державної реєстрації прав власності на нерухоме майно були передані місцевими органами державної реєстрації прав.
Проте, відсутність об`єктивної можливості підтвердити факт оформлення та/або реєстрації права власності за позивачем на спірне майно у зв`язку зі знищенням будівлі, бази даних та документації КП «Новокаховське бюро технічної інвентаризації», а також відмова (незалежно від її правомірності) державного реєстратора провести реєстрацію права власності на спірне майно за позивачем, створили ситуацію, при якій позивач не може реалізовувати свої правомочності як власник майна, зокрема, щодо розпорядження цим майном, отримання передбаченої законом компенсації за знищення або пошкодження майна внаслідок збройної агресії російської федерації проти України тощо.
В той же час, Конституція України у статті 41 гарантує непорушність права власності та усі три правомочності власника: володіти, користуватися та розпоряджатися.
Невизнання державою права власності позивача на спірне майно є втручанням у це право, яке не переслідує легітимну мету та не є необхідним у демократичному суспільстві, а отже порушує гарантії, закріплені у статті 1 Протоколу Першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У постанові від 19.05.2020 у справі №916/1608/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за позивачем, а не за іншою особою.
У вищевказаній справі Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що правило за аналогією закону (а саме, статті 392 ЦК України) має застосовуватися не тільки у випадках, коли власник втратив документ, який засвідчує його право власності, а й у випадках, коли наявні в нього документи не дають змоги беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно, але лише за умови, що право на майно не зареєстроване за іншою особою.
У справі за позовом представника позивачів ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність реєстрації права власності на спірне майно за будь-якою іншою особою. При цьому у позивачів наявне свідоцтво про право власності майна, але з причин, які зазначені вище, цей документ не надає змоги позивачу беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно, наслідком чого має бути державна реєстрація такого права.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки під час розгляду справи були підтверджені обставини, на які позивачі посилаються як на підставу свого позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 4, 5, 10, 13, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника позивачів ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Новокаховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області про визнання права власності на квартиру - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право спільної сумісної власності на квартиру, загальною площею 59,5 кв. м, житлова площа 36,8 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду через Нововоронцовський районний суд Херсонської області.
Реквізити сторін:
Представник позивача ОСОБА_1 , адреса листування: вул. Григорія Сковороди, 21/16, м. Київ, 04070;
Позивач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ; 
Позивач - ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
Позивач - ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач – Новокаховська міська військова адміністрація Каховського району Херсонської області, місцезнаходження: пр-т Дніпровський, буд. 23, м. Нова Каховка, Каховський район, Херсонська область, 74900, ЄДРПОУ 45003284.

Суддя	В.О. Каневський