Справа № 203/887/26
Провадження № 2/0203/1393/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2026 року Центральний районний суд м.Дніпра в складі: 

головуючого судді - Казака С.Ю.
при секретарі - Биченковій Г.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Український інститут по проектуванню металургійних заводів» про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та трьох відсотків річних,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що працював у відповідача в період часу з 16.03.2011 року по 07.08.2025 року. Під час виконання своїх трудових обов`язків періодично за власні кошти здійснював платежі від імені та в інтересах відповідача, необхідність яких була зумовлена відсутністю коштів на рахунках підприємства, в той час, як нездійснення таких платежів могло призвести до спричинення значних збитків відповідачу. Документи, що підтверджують здійснення витрат передавались для затвердження керівництву відповідача та на виконання до бухгалтерії. Станом на липень 2025 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем становить 741909 грн. 40 коп. Між сторонами було досягнуто згоди щодо строків відшкодування понесених позивачем витрат, з приводу чого відповідач на адресу позивача надав листа від 14.07.2025 року №14/07-01/СС, за яким взяв на себе обов`язок відшкодувати понесені витрати у строк до 31.08.2025 року. Проте, в порушення взятих зобов`язань відшкодування не здійснив. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 741909 грн. 40 коп., а також у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України за період з 01.09.2025 року по 30.01.2026 року інфляційні втрати в сумі 13433 грн. 95 коп. та 3% річних в сумі 9268 грн. 79 коп. 

Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 03.02.2026 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в загальному позовному провадженні з викликом сторін.
Протокольною ухвалою суду від 16.03.2026 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено її до розгляду по суті.

В судовому засідання 13.05.2026 року представник позивача підтримав позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити останній.
В наступне судове засідання, призначене на 26.05.2026 року позивач та його представник не з`явились. Представник позивача в наданій заяві просив розглядати справу без їх участі, зазначивши про підтримання позову.
Відповідач за неодноразовими викликами явку свого представника не забезпечив, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав.
З урахуванням цього, суд у відповідності до ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, за наявними у справі матеріалами та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 працював на посаді заступника директора у Державному підприємстві «Український інститут по проектуванню металургійних заводів».
У період часу з 16.06.2023 року по 08.07.2026 року, позивачем за рахунок особистих коштів в інтересах підприємства було здійснено видатки на загальну суму 741909 грн. 40 коп., що полягали в оплаті спожитих підприємством послуг за постачання електричної енергії; послуг зв`язку та доступу до мережі Інтернет; придбання пального; сплати податку за землю тощо.
Вказане підтверджується виставленими постачальниками послуг рахунками, платіжними інструкціями та квитанціями про переказ коштів, виписками по рахунку позивача, звітами про використання коштів, службовими записками позивача до керівника відповідача про надання дозволів на оплату, які в своїй сукупності підтверджують здійснення позивачем за власні кошти від імені та в інтересах відповідач відповідних сплат на загальну суму 741909 грн. 40 коп., за наявності попереднього дозволу адміністрації підприємства, або наступним повідомленням про здійснені виплати.
Крім того, листом від 14.07.2025 року №14/07-01/СС за підписом директора Державного підприємства «Український інститут по проектуванню металургійних заводів» підтверджено факт здійснення позивачем в період часу з 16.06.2023 року по 08.07.2026 року, за рахунок особистих коштів в інтересах підприємства видатків на загальну суму 741909 грн. 40 коп., а також взято зобов`язання відшкодувати понесені позивачем витрат в строк до 31.08.2025 року.
Як зазначив позивач та не спростовано відповідачем, до теперішнього часу понесені ним в інтересах підприємства витрати в зазначеному вище розмірі не відшкодовано.

Відповідно до ст.1158 ЦК України якщо майновим інтересам іншої особи загрожує небезпека настання невигідних для неї майнових наслідків, особа має право без доручення вчинити дії, спрямовані на їх попередження, усунення або зменшення.
Особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, зобов`язана при першій нагоді повідомити її про свої дії. Якщо ці дії будуть схвалені іншою особою, надалі до відносин сторін застосовуються положення про відповідний договір.
Якщо особа, яка розпочала дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, не має можливості повідомити про свої дії цю особу, вона зобов`язана вжити усіх залежних від неї заходів щодо попередження, усунення або зменшення невигідних майнових наслідків для іншої особи. Особа, яка вчиняє дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, зобов`язана взяти на себе всі обов`язки, пов`язані із вчиненням цих дій, зокрема обов`язки щодо вчинених правочинів.
Особа, яка вчинила дії в інтересах іншої особи без її доручення, зобов`язана негайно після закінчення цих дій надати особі, в майнових інтересах якої були вчинені дії, звіт про ці дії і передати їй усе, що при цьому було одержано (стаття 1159 ЦК України).
За приписами статті 1160 ЦК України особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії.
Якщо особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, при першій нагоді не повідомила цю особу про свої дії, вона не має права вимагати відшкодування зроблених витрат.
Відповідно до ч.1 ст. 241 ЦК України схваленим є правочин, якщо особа, учинить дії, що свідчать про прийняття правочину до виконання.

Таким чином, питання відшкодування витрат, понесених працівником при придбанні товарів для підприємства, і інші питання правомірності використання власних готівкових коштів працівником підприємства для вирішення господарських питань відноситься до цивільно-правових відносин між суб`єктом господарювання та працівником.
Враховуючи наведені норми законодавства, для виникнення в особи права на відшкодування фактично зроблених витрат при вчиненні дій в майнових інтересах іншої особи, необхідною є наявність певних умов: майновим інтересам іншої особи має загрожувати небезпека; дії особи щодо запобігання, усунення або зменшення небезпеки настання невигідних майнових наслідків здійснюються ним за власною ініціативою; такі дії, повинні містити очевидну користь для заінтересованої особи та бути в подальшому нею схваленими.
Оскільки, категорія «очевидної користі» є оціночною, то в кожному конкретному випадку вона повинна співвідноситися з загальними принципами (засадами) цивільного законодавства і передусім з принципами розумності та добросовісності.
Враховуючи наведені вище обставини та положення законодавства, оскільки понесені позивачем витрати було вчинено в інтересах відповідача для забезпечення підтримки його виробничої діяльності, оплати послуг перед постачальниками, інших виробничих потреб, задля уникнення настання невигідних майнових наслідків для відповідача, а також приймаючи до уваги, що про такі видатки позивач повідомляв відповідача та останнім їх було схвалено, що вбачається у т.ч. з листа від 14.07.2025 року №14/07-01/СС, суд приходить до висновку про обґрунтованість, доведеність та необхідність задоволеннях позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача понесених в інтересах підприємства витрат в сумі 741909 грн. 40 коп.
Оскільки листом від 14.07.2025 року №14/07-01/СС відповідач взяв на себе зобов`язання з відшкодування понесених позивачем витрат в сумі 741909 грн. 40 коп. в строк до 31.08.2025 року, проте останні не виконав навіть частково, суд також приходить до висновку про наявність правових підстав, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, для стягнення з відповідача на користь позивача за період з 01.09.2025 року по 30.01.2026 року інфляційних втрат в сумі 13433 грн. 95 коп. та 3% річних в сумі 9268 грн. 79 коп., відповідно до наведеного позивачем у позові розрахунку останніх.
Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість в загальній сумі 764612 грн. 14 коп., з яких: 741909 грн. 40 коп. – основна сума боргу, 13433 грн. 95 коп. – інфляційні втрати, 9268 грн. 79 коп. – 3% річних.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 6116 грн. 90 коп.
Керуючись ст.ст.241,625,1158-1160 ЦК України, ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,141,211,223,247,258,259,263-268 ЦПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Український інститут по проектуванню металургійних заводів» про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та трьох відсотків річних – задовольнити повністю.
Стягнути з Державного підприємства «Український інститут по проектуванню металургійних заводів» (49000, м.Дніпро, вул.Січеславська Набережна, буд.17, код ЄДРПОУ 00188311) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість в загальній сумі 764612 грн. 14 коп., з яких: 741909 грн. 40 коп. – основна сума боргу, 13433 грн. 95 коп. – інфляційні втрати, 9268 грн. 79 коп. – 3% річних; а також стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 6116 грн. 90 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04 червня 2026 року.

Суддя С.Ю.Казак