ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
 
КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
 
вул. Івана Ступака, 25, м. Фастів, Київська область, 08500, тел. (04565) 6-17-89, 
e-mail: inbox@fs.ko.court.gov.ua, web: https://fs.ko.court.gov.ua, код ЄДРПОУ 26539699

2/381/1051/26
361/12493/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,
за участі секретаря судового засідання Омельчук С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові київської області цивільну справу за позовом Навчального закладу об`єднання громадян Тернопільської обласної автошколи всеукраїнської спілки автомобілістів до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, -
ВСТАНОВИВ:

Адвокат Степанова О.В., яка діє в інтересах Навчального закладу об`єднання громадян Тернопільської обласної автошколи всеукраїнської спілки автомобілістів. Через систему «Електронний суд» звернулася до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики в сумі 40 000 грн. та судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.04.2018 НЗ ОГ «Тернопільська обласна автошкола ВСА» та ОСОБА_1 уклали договір позики коштів, згідно якого позивач передав відповідачу позику в розмірі 40 000 грн. строком до 23.04.2024. Станом на 23 квітня 2024 року відповідач кошти не повернула. Позивач неодноразово намагався зв`язатися з відповідачем для вирішення питання в позасудовому порядку, направляв вимоги про погашення боргу за місцем знаходження майна відповідача та за останнім відомим місцем проживання відповідача, однак, станом на 25 жовтня 2025 року відповідач кошти не повернула.
Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2025 року дану цивільну справу направлено до Березанського міського суду Київської області за підсудністю.
Ухвалою судді Березанського міського суду Київської області від 08 січня 2026 року цивільну справу передано до Фастівського міськрайонного суду Київської області за підсудністю.
Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2026 цивільна справа надійшла в провадження судді Ковалевської Л.М.
Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2026 року позовну заяву Навчального закладу об`єднання громадян Тернопільської обласної автошколи всеукраїнської спілки автомобілістів до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, - залишено без руху.
Ухвалою суду від 17 лютого 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Учасникам справи було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки на зареєстроване місце проживання, конверт із судовою повісткою повернувся без вручення із зазначенням працівника поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Як передбачено п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (ч. 4 ст. 130 ЦПК України).
Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.
17.04.21026 адвокатом Ничик А.В., яка представляє інтереси відповідачки ОСОБА_1 згідно ордеру, подано до канцелярії суду заяву про перенесення судового засідання у зв`язку з необхідністю ознайомитись з матеріалами справи, проте, станом на дату судового розгляду відзиву не подано.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 16 квітня 2018 року НЗ ОГ "Тернопільська обласна автошкола ВСА" (надалі Позивач) та ОСОБА_1 (надалі Відповідач) уклали договір позики коштів, згідно з п. 1.1 якого Позивач передає Відповідачу позику в розмірі 40000,00 гривень, а Відповідач зобов`язується повернути кошти в порядку передбаченому Договором (а.с.54).
20 квітня 2018 року Позивачем згідно платіжного доручення №2257 Відповідачу перераховано 40000,00 грн.(а.с.55).
Згідно п. 3.1 Договору позика надається терміном на 6 років з моменту підписання договору. Згідно п. 4.1 позика повинна бути повернена протягом 7 днів з моменту закінчення строку надання позики. Таким чином останнім днем повернення позики є 23 квітня 2024 року.
Позивач направляв вимоги про погашення боргу за місцем останнього відомого місця проживання Відповідача (а.с.10).
Відповідач зобов`язання не виконала, кошти у визначений строк не повернула.
Згідно ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Зокрема, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року розглянув справу №6-63цс13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Крім того, як вбачається з правової позиції, сформованої Верховним Судом України у постанові від 02.07.2014р. за наслідками розгляду справи №6-79цс14, відповідно до норм ст.ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт утримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Таким чином, із дослідженого Договору позики грошових коштів, суд встановив, що його сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови її надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Положеннями ч. 1 статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставина, на яку посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики в розмірі 40 000 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, також, слід стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн. 
На підставі викладеного і керуючись статтями 12, 13, 229, 264, 265, 273, 268 ЦПК України, ст. 526, 530, 1046,1049, 1050 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Навчального закладу об`єднання громадян Тернопільської обласної автошколи всеукраїнської спілки автомобілістів, ЄДРПОУ 05508890, адреса: м.Тернопіль, вул. О.Польового, 5-В до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 про стягнення боргу за договором позики, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 40 000 (сорок тисяч) грн. отриманих як позику за Договором позики грошових коштів від 16 квітня 2018 року.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Навчального закладу об`єднання громадян Тернопільської обласної автошколи всеукраїнської спілки автомобілістів судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя       Леся КОВАЛЕВСЬКА