Справа № 523/5560/26
Провадження №2/523/4590/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
"08" травня 2026 р. м.Одеса
Пересипський районний суд м. Одеси у складі
головуючої - судді Середи І.В., 
за участі секретаря – Ячменьової Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення суми надмірно виплаченої допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам,
УСТАНОВИВ:
18 березня 2026 року до суду надійшла позовна заява Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 16000 грн за період з 01 травня 2024 року по 31 серпня 2024 року, оскільки ОСОБА_1 втратила право на її отримання. 
На обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідачка разом з дітьми перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа, на підставі її заяви щомісячно у період з грудня 2022 року по серпень 2024 року нараховувалася допомога на проживання у розмірі 8000 грн. За результатом верифікації встановлено, що ОСОБА_1 перебувала за кордоном більше ніж 30 календарних днів поспіль, повідомлень про виїзд за кордон від неї не надходило. Отже, період з 01 травня по 31 серпня 2024 року ОСОБА_1 отримала допомогу на проживання у розмірі 32000 грн неправомірно, у добровільному порядку лише частково виплатила заборгованість.
У зв`язку з чим позивач просить стягнути з неї залишок надмірно виплачених сум допомоги на проживання у розмірі 16000 разом із понесеними судовими витратами.
24 березня 2026 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Сторони в судове засідання не з`явилися, були повідомлені про розгляд справи належним чином.
В матеріалах справи є клопотання представниці позивача про розгляд справи за її відсутності, в якому вона також позов підтримує і не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судової повістки за адресою фактичного проживання як внутрішньо переміщеної особи, проте кореспонденція повернулася до суду без вручення адресату з довідкою АТ «Укрпошта» - «За закінченням терміну зберігання».
Отже, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідачка вважається такою, що повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила, із клопотаннями до суду не зверталася.
Оскільки відповідачка в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подала до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Враховуючи неявку належним чином повідомленої відповідачки в судове засідання, яка не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд зі згоди позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що з 26 грудня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з дітьми: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувають на обліку в управлінні соціального захисту населення в Пересипському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради як внутрішньо переміщені особи.
26 грудня 2022 ОСОБА_1 подала до управління заяви про взяття на облік та надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам на себе та дітей. Їй щомісячно нараховувалася допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам за період з грудня 2022 року по серпень 2024 року у розмірі 8000 грн.
25 липня 2024 року за результатом здійсненої Міністерством фінансів України верифікації встановлено, що ОСОБА_1 разом з дітьми перебували за кордоном більш як 30 календарних днів підряд.
Факт перебування відповідачки за кордоном підтверджено відомостями Державної прикордонної служби України (лист від 26.09.2024 №19-66286/18/24-Вих).
Про виїзд за кордон ОСОБА_1 позивача не повідомила.
Отже, за період з 01 травня по 31 серпня 2024 року ОСОБА_1 отримала допомогу на проживання у розмірі 32000 грн неправомірно.
25 вересня 2024 року ОСОБА_1 на прийомі в управлінні була попереджена під особистий підпис про необхідність повернення надміру виплачених коштів.
28 жовтня та 19 грудня 2024 року відповідачка частково повернула кошти на рахунок Департаменту у загальному розмірі 16000 грн.
15 жовтня та 24 жовтня 2025 ОСОБА_1 були направлені листи-нагадування про необхідність повернення залишку заборгованості.
Проте, наразі невиплаченою залишилася заборгованість у розмірі 16000 грн. 
Пунктом 6 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 встановлено, що якщо отримувач або уповноважена особа повернувся до покинутого місця проживання, виїхав на тимчасове чи постійне місце проживання за кордон або перебуває за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, він зобов`язаний повідомити про такі обставини органу соціального захисту населення/уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради/центру надання адміністративних послуг за місцем перебування на обліку або надіслати заяву з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням кваліфікованого електронного підпису або використанням засобів електронної ідентифікації з високим або середнім рівнем довіри відповідно до вимог Закону України “Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги”).
Нарахування та виплата допомоги отримувачу припиняється починаючи з місяця, що настає за місяцем, в якому стало відомо щодо його повернення до покинутого місця проживання, або з місяця виїзду за кордон на постійне місце проживання, або з місяця, що настає за місяцем, у якому строк перебування за кордоном перевищує 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, або 60 та 90 календарних днів відповідно, в разі прийняття рішення про збільшення зазначеного строку за наявності обґрунтованих причин.
Відповідно до пункту 8 Порядку № 332 нарахування та виплата допомоги уповноваженій особі або отримувачу припиняється та більше не призначається/поновлюється починаючи з місяця, що настає за місяцем, в якому стало відомо щодо її повернення до покинутого місця проживання, або з місяця виїзду за кордон на постійне проживання, або з місяця, що настає за місяцем, у якому строк перебування за кордоном перевищує 30 календарних днів підряд чи 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, або 60 та 90 календарних днів відповідно, в разі прийняття рішення про збільшення зазначеного строку за наявності обґрунтованих причин.
Обґрунтованими причинами вважаються службове відрядження, оздоровлення дітей, супроводження дітей під час участі в міжнародних змаганнях або участь у відповідних змаганнях, стажування, навчання, лікування, реабілітація, хвороба особи або члена сім`ї, смерть членів її сім`ї та родичів, догляд за хворою дитиною віком до 18 років, відвідування закладів охорони здоров`я, судових та правоохоронних органів, через які особа не за власним бажанням могла бути відсутньою за місцем проживання/перебування, що підтверджується документально.
Пунктом 29 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 встановлено, що у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення.
Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/ електронного зв`язку (із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи (за технічної можливості)/засобами мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.
Згідно зі ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. (ст. 1215 Цивільного кодексу України)
Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За таких обставин, оцінивши надані докази та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягаю задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідачка втратила право на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, не повідомила про обставини, які є підставою для припинення такої виплати, та за період з 01 травня по 31 серпня 2024 року отримувала її неправомірно.
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідачки також підлягають стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 3328 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 280-282, 354, 355 ЦПК України, -
ВИРІШИВ:
Позов Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення суми надмірно виплаченої допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,зареєстроване місце проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 ) на користьДепартаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (код ЄДРПОУ: 36290160, місцезнаходження: вул. Косовська, 2-Д, м. Одеса, 65022) надміру виплачену суму допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 16000 грн, а також судовий збір у розмірі 3328 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення складено 08 травня 2026 року.

Суддя