Справа № 461/4962/24
Провадження №2/944/860/25
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.05.2026 року	м.Яворів 	

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючої судді – Швед Н.П.
з участю секретаря – Василиці Н.В.
розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м.Яворові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що 12.10.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №206.00509.004423362, який був підписаний відповідачкою власноручно.
Від імені банку договір був підписний з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи банку та відтиску печатки банку, відтворених за допомогою технічного пристрою відповідно до публічної оферти АТ «Ідея Банк» від 16 вересня 2015 року. Позичальник ОСОБА_1 надала письмову заяву про акцепт вказаної публічної оферти.
Відповідно до п.1.1. кредитного договору банк надав відповідачці кредит (грошові кошти) на поточні потреби в розмірі 39997грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а відповідачка зобов`язалася одержати кредит і повернути його разом з процентними (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами договору. Відповідно до умов договору кредит надається шляхом зарахування коштів на банківський рахунок позичальника, що відкривається банком.
На підставі п.1.2. Кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування становить 36 місяців з дня підписання договору, тобто до 12.10.2021року включно.
Пунктом 1.3., 1.4. кредитного договору позичальник за користування кредитом сплачує банку річну змінювану процентну ставку, яка на день укладення кредитного договору становила 21,99% річних.
Згідно до п.2.5. кредитного договору нарахування процентів здійснюється два рази на місяць за методом «факт/факт». Базою для нарахування процентів є неповернена сума кредиту.
Відповідно до п.2.1. кредитного договору позичальник повертає кредит разом з процентами в 36 щомісячних внесках згідно графіку щомісячних платежів.
Одночасно з укладенням кредитного договору відповідачка уклала з ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА Життя" договір від 12.10.2018року добровільного страхування життя. Розмір страхового внеску за цим договором страхування становить 3470,06 гривень. Вигодонабувачем за цим договором страхування є банк.
За умовами кредитного договору, а саме, п.1.13., позивальник доручив банку та дав розпорядження переказати страховику в безготівковій формі кредитні кошти в частині суми страхового платежу.
Після укладення кредитного договору банк свої зобов`язання за джоговором виконав і перерахував на банківський поточний рахунок відповідачки грошові кошти в сумі 39997грн., з яких був сплачений на рахунок ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА Життя" "страховий платіж від імені відповідачки в розмірі 3470,06 гривень, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивальника, а також відповідними ордерами-розпорядженнями на перерахування коштів.
Однак, відповідачка виконала свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами лише частково. Згідно виписки по рахунку відповідачки за весь строк з моменту укладення кредитного договору і до моменту звернення з цим позовом сплатила банку лише 26637,89 гривень. Останній платіж відповідачкою було проведено 14.08.2019 року. Строк на який було надано кредит за договором сплив 12.10.2021 року. Після закінчення строку кредиту кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами, не нараховував штрафні санкції та комісії.
У зв`язку із зазначеним, станом на 12.10.2021 виникла заборгованість відповідачки перед банком в розмірі -58930,29грн, яка складається, із заборгованості за основним боргом в сумі -32543,94 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в розмірі- 26386,35 грн.
16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» був укладений договір факторингу №16/11-23.
ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» є фінансовою установою та має діючу ліцензію для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, зокрема з надання послуг з факторингу видану розпорядженням Нацкомфінпослуг №1250 від 09.06.2020.
Відповідно до п.2.1. зазначеного договору клієнт відступає фактору, а фактор приймає права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором.
Пунктом 2.2. договору факторингу №16/11-23 передбачено, що права Вимоги, які клієнт відатупає Фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед Клієнтом, та визначені в друкованому Реєстрі Боржників (Додаток №2), що підписується Сторонами в день укладання цього Договору та в Реєстрі Боржників в електронному вигляді (Додаток №1), що надсилається разом з Актом приймання-передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді (Додаток №3) Клієнтом Фактору засобами корпоративного зв`язку в день укладання цього Договору. Друкований Реєстр Боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору.
Згідно п.5.1 договору факторингу №16/11-23 права Вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора саме в день підписання Сторонами друкованого Реєстру Боржників та Договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно», за умови виконання Фактором зобов`язань передбачених п. 4.1. цього Договору (здійснення оплати за договором).
Пункт 5.2. договору факторингу №16/11-23 визначає, що в день підписання Сторонами друкованого Реєстру Боржників за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно», за умови виконання Фактором зобов`язань передбачених п.4.1 цього Договору Клієнт втрачає права на будь-які платежі Боржників в оплату їх Заборгованостей за Первинними Договорами.
Відповідно до п.4.1. договору факторингу №16/11-23 Фактор виконав свої зобов`язання перед Клієнтом, що підтверджується відповідними платіжними документами: платіжна інструкція № 566 від 17.10.2023 р. на суму 200 000грн.; платіжна інструкція № 608 від 17.11.2023 р. на суму 2 795 777,00 грн.
Також Клієнт і Фактор підписали всі додатки до договору факторингу, зокрема і друкований Реєстр Боржників. Таким чином Фактор набув право вимоги до Боржників за Первинними договорами, серед яких і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 206.00509.004423362 від 12.10.2018 року.
Пунктом 5.4. договору факторингу №16/11-23 передбачено, що Фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим Договором третім особам, які згідно із Законодавством мають на це право.
Користуючись даним правом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Клієнт) 29.12.2023 року уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» (Фактор) договір факторингу №29/12-23.
ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» є фінансовою установою та має діючу ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на надання послуг з факторингу, видана згідно рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг Національного банку України №21/1311 від 11.09.2020 року. Отже, відступлення права вимоги відбулось законно з урахуванням ч.2 ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування».
У розділі 1 цього договору визначені терміни, що використовуються в договорі, зокрема: Первісний кредитор - Акціонерне товариство «Ідея Банк», що уклало договір факторингу №16/11-23 від 16 листопада 2023 р. з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «СОНАТІ» та відступило права вимоги за кредитними договорами, що визначені цим Договором.
Згідно п.2.1. цього договору Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором.
Умови оплати, визначені п.4.1. вказаного договору, повністю виконані Фактором, що підтверджується відповідними платіжними документами: платіжна інструкція № 13 від "29" грудня 2023 р. на суму 30 000грн.; платіжна інструкція № 1 від "28" лютого 2024 р. на суму 500 000грн.; платіжна інструкція № 3 від "29" лютого 2024 р. на суму 1 900 000грн.; платіжна інструкція № 4 від "29" лютого 2024 р. на суму 403 447,18 грн.; платіжна інструкція № 5 від "29" лютого 2024 р. на суму 100 000грн.,
а разом на суму 2 933 447,18 грн.
Відповідно до п.5.1. договору факторингу №29/12-23 Права Вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора з моменту підписання Сторонами цього Договору.
Таким чином, відповідно до умов договору факторингу №29/12-23 від 29.12.2023 року ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо Заборгованості Боржників за Первинними Договорами.
Відповідно до Додатку №2 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору факторингу серед інших, до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 206.00509.004423362 від 12.10.2018 року.
Згідно до Довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №206.00509.004423362 від 12.10.2018 року, сформованої Первісним Кредитором (АТ «Ідея Банк») станом на 16.11.2023 року заборгованість Боржника/Позичальника становить: заборгованість за основним боргом в сумі 32543,94 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 26386,35 гривень, що разом становить 58930,29 гривень.
Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо АТ «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги -16.11.2023 року. ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали.
Розмір заборгованості Позивальника підтверджується Довідкою-розрахунком заборгованості від 16.11.2023 року та випискою з рахунку позичальника за період з 12.10.2018 по 16.11.2023 року.
Як вбачається з додатку №2 до договору факторингу «друкованого реєстру боржників» серед інших, до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 206.00509.004423362 від 12.10.2018 року.
Згідно до Довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №206.00509.004423362 від 12.10.2018 року, сформованої Первісним Кредитором (АТ «Ідея Банк») станом на 16.11.2023 року заборгованість Боржника/Позичальника становить: заборгованість за основним боргом в сумі 32543,94 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 26386,35 грн., що разом становить 58930,29 грн.
Розмір заборгованості відповідачки підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості від 16.11.2023 року та випискою з рахунку позичальника за період з 12.10.2018 по 16.11.2023 року.
Просить позовні вимоги задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» ідентифікаційний код 43575686, заборгованість за кредитним договором в розмірі 62 706грн. 13коп., що складається з: 32 543грн. 94коп. - заборгованість за основним боргом, 26 386грн. 35коп. - заборгованість за відсотками, 3 126грн. 80коп. – інфляційні втрати, 649грн.04коп – три проценти річних, 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судових витрат, пов`язаних з сплатою судового збору, та 7 200 (сім тисяч двісті) грн. судових витрат, пов`язаних з оплатою отриманої правничої допомоги адвоката.
Ухвалою судді від 21 січня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
01.05.2025 року представник відповідачки скерував на адресу суду пояснення, у яких заявлені позовні вимоги визнає частково.
В обгрунтування пояснень покликалася нате, що відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. 
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. 
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». 
Із змісту п.1.11 кредитного договору №Z06.00509.004423362 від 12.10.2018 р., відповідачці встановлено плату за щомісячне обслуговування кредитної заборгованості без уточнення розміру такої плати та найменування конкретної послуги, систематичності її надання, тобто відповідно до наповненості пакету як то передбачено Публічною пропозицією АТ «ІДЕЯ БАНК» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. 
Таким чином, вказані умови договору не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а значить передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту, в тому числі, слід розуміти, і послуги на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць повідомляти йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надання виписки з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформації про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншої інформації, що суперечить вимогам частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно. 
Позивачем не подано доказів надання послуг за які необхідно нараховувати щомісячну комісію. Враховуючи те, що позивачем встановлено щомісячну плату за послуги банку, в тому числі і які за законом повинні надаватись безоплатно, положення кредитного догову, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «ІДЕЯ БАНК», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.
Позивачем надано виписку банку по рахунку НОМЕР_2 щодо кредитного договору № Z06.00509.0044233362 від 12.10.2018 р. за період з 12.10.2018 р. по 16.11.2023 р. З даної виписки вбачаємо, що відповідач здійснював оплату за обслуговування кредиту № Z06.00509.0044233362 від 12.10.2018 р. Загальний розмір плати відповідачем за обслуговуванням кредитного договору № Z06.00509.0044233362 від 12.10.2018 р. становить 11258,72 грн. Тобто, відповідачем фактично було сплачено комісію за обслуговування кредиту в розмірі 11258,72 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № Z06.00509.0044233362 від 12.10.2018 р., яка є нікчемною. 
Також, сторона відповідача не погоджується в частині нарахування відсотків в розмірі 26386,35 грн. виходячи з наступного.
Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № Z06.00509.0044233362 від 12.10.2018 р., загальний розмір процентів за користування кредитом становить 17 789,62 грн., з яких було сплачено 5 930,45 грн., відповідно до Виписки банку по рахунку НОМЕР_2 щодо кредитного договору № Z06.00509.0044233362 від 12.10.2018 р. за період з 12.10.2018 р. по 16.11.2023 р. В свою чергу позивач просить стягнути з відповідача 26 386,35грн., що не відповідає умовам кредитного договору та сплачених відсотків.
Вважає, що фактичний розмір заборгованості за кредитним договором становить 33 144грн. 64коп. (сума заборгованості за основним тілом) + (17789,62 грн. – 5930,45 грн. (залишок заборгованості за відсотками) – 11258,72 грн. (фактично сплачена плата за обслуговування кредиту, яка є нікчемною) = 33144,64 грн. 
Щодо інфляційних збитків та 3% річних, за період з 13.20.2021 р. по 23.02.2022 р. на загальну суму заборгованості в розмірі 33 144,64 грн. то така з урахуванням індексу інфляції становить 1 758,63 грн. 
Розрахунок 3% річних за період з 13.20.2021 р. по 23.02.2022 р. на загальну суму заборгованості в розмірі 33144,64 грн., то така становить 365,05 грн. 
Не заперечує щодо стягнення з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором № Z06.00509.0044233362 від 12.10.2018 р. в розмірі 35 268,32 грн., яка складається з: 33144,64 грн. – розмір заборгованості за кредитним договором, 1758,63 грн. – розмір інфляційних збитків, - 365,05 грн. розмір 3% річних. В інший частині позову слід відмовити.
У судове засідання представник позивача не прибув, його представник подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, заявлені вимоги підтримує, просить такі задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, що підтверджується, розпискою рекомендованого поштового відправлення, наявною в матеріалах справи, скерували на адресу суду клопотання про проведення судового засідання у їх відсутності. Не заперечують проти часткового задоволення позовних вимог, щодо стягнення з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором № Z06.00509.0044233362 від 12.10.2018 р. в розмірі 35 268,32 грн., яка складається з: 33144,64 грн. – розмір заборгованості за кредитним договором, 1758,63 грн. – розмір інфляційних збитків, - 365,05 грн. розмір 3% річних, в решті позовні вимоги просять залишити без задоволення.
Згідно з ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повню з?ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.
Відповідно до вимог ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
На підставі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 12.10.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №206.00509.004423362. Кредитний договір та документи до нього укладено в паперовій формі у відділенні банку шляхом підписання з боку клієнта власноручним підписом, а з боку банку.
Відповідно до п.1.1. кредитного договору банк надав відповідачці кредит (грошові кошти) на поточні потреби в розмірі 39997грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а відповідачка зобов`язалася одержати кредит і повернути його разом з процентними (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами договору. 
У п.1.2 Кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування становить 36 місяців з дня підписання договору, тобто по 12.10.2021року включно.
Пунктом 1.3., 1.4. кредитного договору позичальник за користування кредитом сплачує у банку річну змінювану процентну ставку, яка на день укладення кредитного договору становила 21,99% річних.
Згідно до п.2.5. кредитного договору нарахування процентів здійснюється два рази на місяць за методом «факт/факт», а плата за обслуговування кредитної заборгованості нараховується щомісяця, починаючи з дати видачі кредиту. Нарахування процентів і плата за обслуговування кредитної заборгованості припиняється після повного повернення кредиту, а також у інших випадках, передбачених цим договором. Банк може припинити нарахування процентів та/або плати за обслуговування кредитної заборгованості з моменту звернення банку із заявою до суду з вимогою про дострокове повернення кредиту, процентів, комісії, та інших належних до сплатьи платежів, або нотаріуса про звернення стягнення на заставлене майно, для дострокового погашення за його рахунок суми кредиту, сплати процентів, та інших сум, належних до сплати за цим договором.
Одночасно з укладенням кредитного договору відповідачка уклала з ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА Життя" договір від 12.10.2018року добровільного страхування життя. Розмір страхового внеску за цим договором страхування становить 3470,06 гривень. Вигодонабувачем за цим договором страхування є банк.
За умовами кредитного договору, а саме, п.1.13., позивальник доручив банку та дав розпорядження переказати страховику в безготівковій формі кредитні кошти в частині суми страхового платежу.
АТ «ІдеяБанк» свої зобов`язання за договором кредиту та страхування №206.00509.004423362 від 12.10.2018 року виконав, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 36 526,94грн., та сплатив на рахунок ПрАТ "УАСК Аска-Життя" страховий платіж від імені клієнта в сумі 3470грн. 06коп., що підтверджується ордерами-розпорядженнями №1 та №2 від 12.10.2018року про видачу кредиту.
Згідно довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 від 16.11.2023року за Кредитним договором №206.00509.004423362 від 12.10.2018 року заборгованість останньої станом на 12.10.2021 за основним боргом становить 32543,94 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в розмірі 26386,35 грн., що разом становить 58 930,29грн.
16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» був укладений договір факторингу №16/11-23.
ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» є фінансовою установою та має діючу ліцензію для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, зокрема з надання послуг з факторингу видану розпорядженням Нацкомфінпослуг №1250 від 09.06.2020.
Відповідно до п.2.1. зазначеного договору Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором.
Згідно Додатку №2 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору факторингу серед інших, до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 206.00509.004423362 від 12.10.2018 року.
У такий спосіб ТОВ «Санфорд Капітал» набуло прав кредитора у зобов`язанні, яке виникло за договором кредиту № 206.00509.004423362 від 12.10.2018 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).
Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Судом встановлено, що позивач придбав право вимоги до відповідачки на суму 58930,29 грн, яка є кредитною заборгованістю за договором від № 206.00509.004423362 від 12.10.2018 року, та виникла станом 16 листопада 2023 року. При цьому решта сум заявлено як борг у порядку ст. 625 ЦК України: 3126,80рн інфляційних втрат та 649,04 грн 3% річних.
Згідно зі статями 512, 514 ЦК України первісний кредитор має право відступити свої права вимоги новому кредитору лише в тому обсязі, які існували у первісного кредитора. При цьому, право вимоги має бути дійсним та існуючим станом на момент такого відступлення.
Майбутня вимога (вимога, що може виникнути в майбутньому) не може бути предметом договору про відступлення права вимоги.
Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Обставини укладення та відповідність вимогам закону договору факторингу, укладеного між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «ФК Сонаті» 16 листопада 2023 року, а також договору факторингу між ТОВ «ФК Сонаті» і позивачем 29 грудня 2023 року не є предметом спору у цій цивільній справі, у тому числі не є предметом дослідження розміру придбаного позивачем боргу, по даному кредитному договору.
Отже, позивачем доведено винекнення права вимоги до відповідача.
Приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частин 1, 2статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною 1статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Приписами статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до приписів частини 1статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Нормою статті 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з положеннями частини 1статті 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1статті 1049 ЦК України).
За змістом частини 1 та 2статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до положень частини 1 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Згідноіз ст.629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Частина 1ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.
Згідно статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, а якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків, зокрема, у цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ч. 2ст. 516 ЦК України). При цьому, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1ст. 525 ЦК України).
Тобто, за змістом цього положення несприятливі умови для нового кредитора пов`язуються із виконанням боржником обов`язку первісному кредитору, а не у звільненні останнього від такого обов`язку в цілому. Однак, відповідач не надав до суду доказів належного виконання ним свого обов`язку первісному кредитору АТ «Ідея Банк», як і наступному кредитору у його грошовому зобов`язанні - ТОВ «Санфорд Капітал» (позивач у справі).
Позивач є новим кредитором і придбав існуючий борг по тілу кредиту та по процентам за користування кредитом. У цій справі має місце стягнення боргу, розмір якого визначено договором факторингу, тобто не стоїть питання про порушення порядку повідомлення відповідачки про дострокове повернення заборгованості у спірних правовідносинах чи порядку досудового врегулювання спору, оскільки позивач є новим кредитором, який придбав у іншого нового кредитора право вимагати у відповідачки сплатити борг, який існував на день відступлення права вимоги первісним кредитором.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позичальниця належним чином виконувала кредитні зобов`язання як щодо первісного кредитора, так і стосовно інших нових кредиторів, хоч у будь-якому випадку не була позбавлена обов`язку погашати заборгованість, зокрема і шляхом внесення коштів і таке виконання вважалося б належним.
Як вбачається із матеріалів справи відповідачка виконувала свої зобов`язання лише частково та за весь строк сплатила банку лише 26637,89грн.. Останній платіж нею було проведено 14.08.2019. Строк на який було надано кредит сплив 12.10.2021. Після закінчення строку кредиту кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами, не нараховував штрафні санкції та комісії, у зв`язку з цим станом на 12.10.2021утворилась вищевказана заборгованість, розмір якої станом на 16.11.2023 за основним боргом та відсотками не змінився.
Відповідачка погоджується, що заборгованість за основним боргом нарахована правомірно та підлягає стягненню, також вважає що частково стягненню підлягають інфляційні збитки за кредитним договором в розмірі 1758,63 та 365,05 розмір 3% річних.
Як вбачається з ь з п.1.3,1.4 кредитного договору позияальник за користування кредитом сплачує банку змінювану процентнц ставку,яка на день укладення кредитного договору становила,21,99річних, строк кредитування становить 36 місяців до 12.10.2021 включно.
Згідно п.2.1 кредитного договору позичальник повертає кредит разом з процентами в 36 щомісячних внесках згідно графіку щомісячних платежів.
Згідно п.2.5 нарахування здійснюється два рази на місяць. Базою для нарахування процентів є неповернена сума кредиту. Як вбачається із матеріалів справи відповідачка була ознайомлена з умовами договору.
Як слідує з правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року в справі №444/9519/12 та від 04.02.2020 року в справі №912/1120/16, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другоюстатті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно з ч. 1 та ч. 2ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З огляду на викладене суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 договору кредиту, отримання відповідачем кредитних грошових коштів та їх неповернення як правонаступнику АТ «Ідея Банк» - ТзОВ «Санфорд Капітал», так і первісному кредитору, тобто невиконання відповідачем умов укладеного договору, у зв`язку з цим позивач вправі вимагати захисту своїх прав в судовому порядку шляхом стягнення із боржника фактично отриманої суми кредитних коштів та сплати процентів.
Відтак, суд приходить до переконання, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором №206.00509.004423362 від 12.10.2018 року станом на 12.10.2021 за основним боргом в сумі 32543,94 грн. та за нарахованими і несплаченими відсотками в розмірі 26386,35 грн., що разом становить 58 930,29грн. підлягають до задоволення.
Крім цього, як вбачається із наявного у справі розрахунку інфляційних втрат та трьох відсотків річних від суми боргу, відповідачці ОСОБА_1 , яка прострочила узгоджені строки платежів за Кредитним договором, нараховані штрафні санкції в порядку статті 625 ЦК України за період із 13.10.2021 року по 23.02.2022 року, а тому, остання повинна сплатити суму боргу із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, де інфляційні втрати розраховані в сумі 3 126,809грн., та три проценти річних - у розмірі 649,04грн.
Відповідачкою не надано суду належних доказів, які б спростовували наданий розрахунок заборгованості перед позивачем ТОВ «Санфорд Капітал», як новим кредитором у грошовому зобов`язанні, а також не доведено належними доказами відсутність такої заборгованості перед позивачем чи попереднім кредитором (АТ «Ідея Банк»), а тому стягненню підлягають три проценти річних від простроченої суми, де інфляційні втрати розраховані в сумі 3 126,809грн., та три проценти річних - у розмірі 649,04грн.
З урахуванням наведеного позовні вимоги слід задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» ідентифікаційний код 43575686, заборгованість за кредитним договором в розмірі 62 706грн. 13коп., що складається з: 32 543грн. 94коп. - заборгованість за основним боргом, 26 386грн. 35коп. - заборгованість за відсотками, 3 126грн. 80коп. – інфляційні втрати, 649грн.04коп – три проценти річних.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн., а тому, у зв`язку із задоволенням позову, вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно дост.141 ЦПК України.
Щодо вимоги позивача про стягнення суми витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України).
Вирішуючи питання про стягнення з позивача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Так, згідно з ч.2 ст.137ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно з п. 3.2рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23-рп/2009у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо.
Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст.3, ст.59Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.
За змістом положеньстатті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року № 5076-VIгонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.
Так, на підтвердження аргументів про стягнення судових витрат на професійну правову допомогу позивачем надано суду: договір про надання правничої допомоги №1/04 від 01.04.2024 року, укладений між ТОВ «Санфорд Капітал» та АО «Альянс ДЛС»; акт приймання - передачі послуг з правничої допомоги від 10.05.2024 року, відповідно до якого позивачу надано послуги із проведення юридичного аналізу, складання та подання позовної заяви на загальну суму 7200 грн.
З огляду на наведене та приймаючи до уваги характер спірних правовідносин, складність справи, задоволення позовних вимог, співмірність понесених витрат із ціною позову, значення справи для позивача, вимоги розумності і справедливості, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу, в розмірі 7200 грн. Зазначений розмір витрат на правову допомогу суд вважає належним та співмірним із характером правовідносин та складністю справи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 7, 12, 13, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» ідентифікаційний код 43575686, заборгованість за кредитним договором в розмірі 62 706грн. 13коп., що складається з: 32 543грн. 94коп. - заборгованість за основним боргом, 26 386грн. 35коп. - заборгованість за відсотками, 3 126грн. 80коп. – інфляційні втрати, 649грн.04коп – три проценти річних.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» ідентифікаційний код 43575686, 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судових витрат, пов`язаних з сплатою судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» ідентифікаційний код 43575686, 7 200 (сім тисяч двісті) грн. судових витрат, пов`язаних з оплатою отриманої правничої допомоги адвоката.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ»
юридична адреса: 49005, м.Дніпро 
вул.Сімферопольська, 21, 5-й поверх, приміщення 68, 69. 
Відповідач: ОСОБА_1 
проживає за адресою: 
АДРЕСА_1 .
Повний текст судового рішення виготовлено 19.05.2026.
СУДДЯ: Швед Н.П.