ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

01 червня 2026 року	Справа №160/4596/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В. 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , 2-Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до 1- ІНФОРМАЦІЯ_1 , 2-Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить: 
визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.02.2026 №282 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації на особливий період» в частині призову ОСОБА_1 на військову службу у зв`язку з мобілізацією; 
визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 в частині зарахування ОСОБА_1 , до особового складу Військової частини НОМЕР_1 ; 
зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 , зі списків особового складу військової частини.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що його в примусовому порядку ІНФОРМАЦІЯ_2 призвано на військову службу під час мобілізації. При цьому призов на військову службу здійснено без належного проходження позивачем ВЛК, що призвело в подальшому до направлення проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 і прийняття військовою частиною , як вважає позивач, протиправного наказу про зарахування його до особового складу військової частини.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №160/4596/26 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). 
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1,2 ст.257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
За ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
25.03.2026 від Військової частини НОМЕР_1 на виконання ухвали суду надані витребувані документи.
Відповідачем повідомлено, що солдат ОСОБА_1 з 04.03.2026 року по теперішній час незаконно відсутній на військовій службі без поважних причин, в зв`язку з чим наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.03.2026 №68 солдата ОСОБА_1 знято з усіх видів забезпечення та призупинено виплату грошового забезпечення з 04.03.2026 року. Копії матеріалів службового розслідування щодо незаконної відсутності солдата ОСОБА_1 на військовій службі будуть надані суду та учасникам справи після їх оформлення у Військовій частині НОМЕР_1 .
02.04.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву від Військової частини НОМЕР_1 .
Відповідач-2 вважає позовні вимоги необґрунтованими і безпідставними, посилаючись на таке.
Згідно із ч. 2 ст. 2 Закону № 2232 проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Одним з різновидів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період (ч. 6 ст. 2 Закону №2232).
З точки зору ст. 19 Конституції України військова частина НОМЕР_1 , діючи на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України, не вправі підміняти функціонально та контролювати виконання ІНФОРМАЦІЯ_3 своїх функцій та обов`язків, визначених актами чинного законодавства України.
Після набуття позивачем статусу військовослужбовця Збройних Сил України правовідносини щодо проходження військової можуть бути припинені лише шляхом звільнення його з військової служби. Підстави та порядок звільнення військовослужбовця визначені Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII та Положенням №1153/2008.
Підстави звільнення з військової служби за призовом під час мобілізації під час дії воєнного стану визначені п. 2 ч.4 ст. 26 Закону "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 .№ 2232-XII.
Пунктом 233 Положення №1153/2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Позивач до командування Військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення з військової служби не звертався.
Крім того, 04.03.2026 солдат ОСОБА_1 самовільно залишив місце служби та незаконно відсутній на службі без поважних причин з 04.03.2026, обов`язків військової служби не виконує, проводить час на власний розсуд.
За результатами службового розслідування встановлено неправомірні дії ОСОБА_1 , які полягають у самовільному залишенні місця служби 04.03.2026 та відсутності на службі без поважних причин з метою ухилення від військової служби під час дії воєнного стану, що призвело до невиконання ним своїх службових обов`язків, передбачених посадою та званням.
ІНФОРМАЦІЯ_3 відзив на позовну заяву не надав.
Відповідач-1 про розгляд справи був повідомлений належним чином, шляхом доставлення 20.03.2026 до його електронного кабінету ухвали суду, що підтверджується довідкою Дніпропетровського окружного адміністративного суду про доставку електронного листа.
За правилами ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
В період з 01.05.2026 по 29.05.2026 суддя перебувала у відрядження та у відпустці, що підтверджується довідкою начальника відділу управління персоналом Дніпропетровського окружного адміністративного суду №159.
Справа розглянута в перший день виходу судді з відпустки.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач – ОСОБА_1 вказує, що примусово був призваний для проходження військової служби під час мобілізації.
Позивач пройшов медичний огляд в Позаштатній ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 » 18.02.2026 та відповідно до довідки військово-лікарської комісії №2026-0218-1917-5287-0 від 18.02.2026 визнаний здоровим і придатним до служби на підводних човнах, на надводних кораблях, у морській піхоті, Десантно-штурмових військах, спеціальних спорудах, підрозділах спеціального призначення.
Відповідно до п. 1 копії наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) №282 від 19.02.2026 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період», солдат ОСОБА_1 відповідно до поіменного списку №139 від 19.02.2026, призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період і відправлений до Військової частини НОМЕР_2 .
18.02.2026 представник позивача звернувся, в тому числі, до ІНФОРМАЦІЯ_1 із адвокатським запитом, в якому просив, зокрема: надати інформацію: щодо правової підстави затримання (наказ, витяг з наказу, протокол адмін.затримання, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 , працівниками ТЦК та СП; чи перебував ОСОБА_1 у розшуку на момент доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_5 ; чи було на момент доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 , наявні будь-які відомості про «Порушення правил військового обліку»; інформацію з приводу того, чи проходив ОСОБА_1 військово- лікарську комісію, в разі її проходження – надати висновок ВЛК з проходженням усіх шести лікарів, у разі відмови від ВЛК – надати розписку про відмову.
Листом від 23.02.2026 №7ю/571 ІНФОРМАЦІЯ_6 повідомив: «Засобами поштового зв`язку «Укрпошта» з описом вкладення на адресу ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , про явку останнього до ІНФОРМАЦІЯ_7 на 29.06.2026 року об 14:00 год.
У відповідності до пп.2 п. 41 Порядку, військовозобов`язаний ОСОБА_1 вважається таким, що був належним чином оповіщений. У зв`язку з неявкою по повістці, яка була належним чином вручена, військовозобов`язаний несе адміністративну відповідальність згідно ст. 210-1 КУпАП.
На зазначену дату у повістці для уточнення даних військовозобов`язаний ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_7 без поважних на те причин.
Згідно частин 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України – за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України – за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
За порушення Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів ІНФОРМАЦІЯ_8 звернувся до органів Національної поліції України щодо доставлення до ТЦК та СП ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення для складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Отже, на момент доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_9 останній перебував у розшуку за вчинене адміністративне правопорушення за статтею 210-1 КУпАП.
18.02.2006 року ОСОБА_1 пройшов військово-лікарську комісію де згідно довідки ВЛК №2026-0218-1917-5287-0 був визнаний здоровим на підставі статті ІІ графи розкладу хвороб придатний до служби на підводних човнах, на наводних кораблях, у морській піхоті, Десантно-штурмових військах, спеціальних спорудах, підрозділах спеціального призначення.
Під час проходження медичного огляду ОСОБА_1 був оглянутий лікарем: терапевтом, хірургом, невропатологом, офтальмологом, ЛОР, дерматовенерологом, психіатром, а також пройдено додаткові обстеження.
ІНФОРМАЦІЯ_9 не являється закладом охорони здоров`я, який би займався вивченням оцінки стану здоров`я і фізичного розвитку громадян в цілях визначення придатності до військової служби, тому врахування наявних захворювань громадян (військовозобов`язаних) відноситься до компетенції штатних та позаштатних військово-лікарських комісій (далі – ВЛК).
Згідно п. 3.4 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації.
Так, як ОСОБА_1 був визнаний придатним до військової служби, було видано наказ №282 від 19.02.2026 року про призов на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 .»
Відповідно до п. 4 копії витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.02.2026 №55, солдата ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації Інгулецьким об`єднаним районним у м.Кривий ІНФОРМАЦІЯ_10 , відповідно до Указу Президента України №41/2026 від 12 січня 2026 року «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», призначено на посаду солдата резерву 105 запасної роти Військової частини НОМЕР_1 . З 19 лютого 2026 року зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення.
Позивач, не погоджуючись з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_11 від 19.02.2026 №282 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації на особливий період» в частині призову його на військову службу у зв`язку з мобілізацією і з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 в частині зарахування до особового складу військової частини, позивач з відповідним позовом звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

За приписами частин 1, 2 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України» на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану в Україні не одноразово продовжувався і діє на час розгляду справи.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (Закон №2232-XII).
За визначенням у ч. 1 ст. 2 Закону №2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом ( ч. 2 ст. 2 Закону №2232-ХІІ).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону №2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направленням) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом .
За абз. 3 ч. 6 ст. 2 Закону №2232-ХІІ до видів військової служби належить військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Абзацом 1 ч. 1 ст. 39 Закону №2232-ХІІ встановлено, що призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
За визначенням в абз. 4 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (Закон №3543-ХІІ) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Абзацом 2 ч. 1 ст. 22 Закону №3543-ХІІ зобов`язано громадян з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 22 Закону №3543-ХІІ призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Постановою Кабінету Міністрів України №154, затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (Положення №154).
Пунктом 1 Положення №154 визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, які забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.
Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та Севастополя.
З метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до п. 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема:
- здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).
За п. 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки виконують функції, зазначені у пункті 9 цього Положення.
Таким чином, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки наділені повноваженнями щодо призову громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. 
Позивач посилається на формальне проведення щодо нього ВЛК процедури медичного огляду.
Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2025 р. затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (Порядок № 560).
Пунктом 70 Порядку №560 передбачено, що порядок проведення медичного огляду резервістів та військовозобов`язаних, персональний склад військово-лікарських комісій, порядок їх роботи визначаються у порядку, встановленому Міноборони (Порядок № 560).
У разі незгоди громадянина з рішенням військово-лікарської комісії при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки на підставі його заяви громадянин направляється для проходження військово-лікарської комісії при обласному (Київському та ІНФОРМАЦІЯ_12 (п. 72 Порядку № 560).
Питання медичного огляду регулюється Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 (Положення №402).
Як встановлено судом , з 19.02.2026 позивача було призвано на військову службу, у зв`язку із чим змінився його статус з військовозобов`язаного на військовослужбовця. Відтак, правом направлення позивача, як військовослужбовця, на медичний огляд наділений його прямий командир в порядку, визначеному Розділом 6 Положення № 402.
За правовим висновком Верховного Суду у постанові від 05.02.2025 у справі №160/2592/23 за позовом військовослужбовця до районного ТЦК і військової частини про визнання протиправними дій щодо призову і зобов`язання прийняти рішення про звільнення зі служби , визнання процедури призову протиправною не спричиняє звільнення незаконно мобілізованого з військової служби, тобто, не відновлює попереднього становища особи, призваної на військову службу. Процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.
Позовна заява в частині позовних вимог визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.02.2026 №282 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації на особливий період» в частині призову ОСОБА_1 на військову службу у зв`язку з мобілізацією , задоволенню не підлягає.
Спірний наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.02.2026 №282 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації на особливий період» в частині призову позивача на військову службу - є індивідуальним правовим актом, який вичерпав свою дію фактом призову позивача на військову службу та зарахування останнього до складу військової частини.
Згідно п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
За владно-регулятивною природою всі юридичні акти поділяються на правотворчі, правотлумачні (правоінтерпретаційні) та правозастосовні.
Нормативно-правові акти належать до правотворчих, а індивідуальні - до правозастосовних.
Індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих суб`єктів; містять індивідуальні приписи, у яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі.
Так, в абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 23.06.1997 №2-зп у справі №3/35-313 вказано, що за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.
У п. 5 рішення Конституційного Суду України від 22.04.2008 №9-рп/2008 в справі №1-10/2008, що при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.
Щодо посилань позивача в позовній заяві про застосування сили та незаконне затримання та примусове доставлення позивача до приміщення теритоіального центру компленктування та соціальної підтримки , суд вважає необхідним зазначити наступне.
Приписами п. 54 Порядку №560 визначено, що у разі встановлення, що громадянин порушує правила військового обліку, визначені Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 або Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», виявлення розбіжностей військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів старший групи оповіщення пропонує резервісту або військовозобов`язаному (крім резервістів та військовозобов`язаних СБУ та розвідувальних органів) прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів. Із зазначеною метою громадянину оформляється та вручається повістка. У разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину. Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності. Акт відмови від отримання повістки реєструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
У разі відмови прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки поліцейський, який входить до складу групи оповіщення, проводить адміністративне затримання та доставлення громадянина до такого центру на підставі статей 261 і 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Завідомо незаконне затримання є злочином, відповідальність за яке передбачена КК України і дане питання є предметом перевірки в порядку Кримінально процесуального кодексу України, а не в порядку КАС України.
Матеріали справи не містять належних, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували застосування сили чи незаконного затримання та доставлення позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки .
Відтак, враховуючи що та наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.02.2026 №282 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації на особливий період» в частині призову позивача на військову службу вже реалізований, його скасування не матиме наслідком звільнення позивача із військової служби, тому позов в цій частині не підлягає до задоволенню.
Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 в частині зарахування позивача до особового складу військової частини і виключення його зі списків особового складу військової частини.
За змістом ч. 9 ст.1 Закону № 2232-ХІІ, щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:
допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць;
військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;
військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;
резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Відповідно до п.4 ч.1ст.24 Закону № 2232-ХІІ, початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
У відповідності до ч.3 ст. 24 Закону № 2232-XII, закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Згідно з ч.1ст.39 Закону № 2232-ХІІ, призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.
У п.2 ч.1 ст.23 Закону № 3543-XII визначено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін 6-12 місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії).
Аналіз наведених положень законодавства свідчить про те, що громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України в добровільному порядку або за призовом. Військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період, належить до військової служби за призовом.
Наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 року № 280, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14.11.2022 р. за № 1407/38743, затверджено Інструкцію з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, яка визначає організацію і порядок обліку військовослужбовців та працівників в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - Інструкція 280).
Відповідно до п.4 розділу І Інструкції 280, облік особового складу організовується і ведеться на підставі штатів (штатних розписів), наказів відповідних командувачів, командирів та начальників (далі - командир (начальник)) органів управління, військових частин, установ, у тому числі наказів по особовому складу, наказів по стройовій частині та інших документів з обліку особового складу.
В п.2. Розділу XII Інструкції № 280 зазначено, що військовослужбовці військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період зараховуються в день прибуття до списків особового складу військової частини в порядку, установленому пунктами 30-32 розділу II цієї Інструкції. Первинне призначення на посади військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також призначення (переміщення) військовослужбовців, які перебувають на військовій службі, відповідно до їх мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом, здійснюються наказом командира військової частини по стройовій частині незалежно від номенклатури посад для призначення. Накази по стройовій частині видаються всіма військовими частинами, що формуються та утримуються на окремому штаті.
Приписами п.30 розділу ІІ Інструкції № 280 передбачено, що виключно на підставі наказів по стройовій частині здійснюється: зарахування особового складу до списків військової частини і виключення зі списків військової частини (п.п.1); прийняття і здача справ та посади (п.п. 4); внесення в облікові документи змін, які відбулися в персональних даних особового складу, за виключенням освіти, змін у сімейному стані (шлюб, народження дітей) (п.п. 11).
Пунктом 32 Інструкції № 280 встановлено, що зарахування до списків особового складу військової частини здійснюється у день прибуття військовослужбовців (прийому на роботу працівників) до військової частини.
Підставою для видання наказу про зарахування до списків особового складу військової частини (про прийом на роботу працівника) є: 1) для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця; 2) для військовослужбовців, військову службу яким було призупинено,- виправдувальний вирок суду (його належним чином завірена копія), що набрав законної сили, постанова органу досудового розслідування про закриття кримінального провадження відповідно до пунктів 1-3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, наказ відповідного командира (начальника) по особовому складу про продовження військовослужбовцю військової служби та дії контракту; 3) для працівників - трудові договори (або контракти) та особисті заяви про прийом на роботу з відповідним рішенням командира (начальника) щодо їх прийняття.
До списків особового складу військової частини не зараховуються особи, відряджені з інших військових частин.
Зараховування до списків особового складу військової частини або виключення із них здійснюється із поіменним зазначенням кожного військовослужбовця в наказі по стройовій частині.
Таким чином, аналізуючи вказані норми законодавства суд дійшов висновку, що для видання наказу командиром військової частини про зарахування військовозобов`язаного до списків особового складу військової частини є іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу.
Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи позивач, відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.0.2026 №55 був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Перевіряючи правомірність вказаного наказу, суд зазначає, що за результатами ВЛК, яку було пройдено позивачем 18.02.2026 визнаний придатним до проходження військової служби.
Таким чином, на час призову на військову службу позивач перебував у статусі військовозобов`язаного та був зобов`язаний виконувати вимоги нормативно-правових актів, що стосуються оборони та мобілізації.
Суд зазначає, що довідка військово-лікарської комісії від 18.02.2026 №2026-0218-1917-5287-0, якою позивача визнано придатним до військової служби не скасована та є чинною.
При цьому, суд зазначає, що підстави для звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період визначені частиною 4 статті 26 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232).
Так, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану на підставах:
а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;
б) за станом здоров`я:
на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;
за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);
в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі;
г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);
д) у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);
е) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі (для осіб вищого офіцерського складу);
з) у зв`язку із призначенням (обранням) на посаду або перебуванням на посаді судді, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступника, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя.
Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 – (Положення № 1153/2008), визначено порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі.
Відповідно до Положення № 1153/2008 за призовом громадяни проходять: строкову військову службу; військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період… (п.2). Громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України (далі - військовослужбовці). Статус військовослужбовця підтверджується документом, що посвідчує особу. Форма та порядок його видачі встановлюються Міністерством оборони України (п.5). Початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" (п.6). Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим (п.7).
Згідно п.112 Положення № 1153/2008 військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення… Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.
Приписами п. 242 Положення №1153/2008 передбачено, що виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини здійснюється після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення.
Відповідно до ст. 26 Закону № 2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
В п.п.2 п. 225 Положення № 1153/2008 зазначено, що під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відповідно до п. 233 Положення № 1153/2008, 233 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.
Матеріали справи не містять доказів звернення позивача до командування Військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення з військової служби.
З огляду на вищевикладене , суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування спірного наказу командира Військової частини НОМЕР_1 в частині зарахування позивача до особового складу військової частини та зобов`язання військової частини виключити позивача зі списків особового складу військової частини.
Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку , що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.
Оскільки у позовних вимогах відмовлено, суд не здійснює розподіл судових витрат.
На підставі викладеного, керуючись статями 243-246, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_13 , 2-Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії -відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона