Справа № 446/789/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2026 м. Кам`янка-Бузька 

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області у складі
головуючого-судді ОСОБА_1 ;
за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;
обвинуваченого ОСОБА_6 ;
захисника ОСОБА_7 ;
представника потерпілого ОСОБА_8 ;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2025 №62025100140002015 за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Великі Підліски Кам`янка-Бузького району Львівської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 у званні солдат, раніше неодноразово судимого,
-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 №81 від 18 березня 2025 року солдата ОСОБА_6 , зараховано до списків особового складу військові частини НОМЕР_2 та призначено на посаду солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_2 .
Будучи військовослужбовцем по мобілізації частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «ро правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року N?64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року N?2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався нормативно-правовими актами та триває до теперішнього часу.
Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом - Статут) захист Вітчизни, незалежності конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Разом з тим, солдат ОСОБА_6 , діючи умисно, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, не отримавши дозволу відповідного командира, 18.03.2025 у точно не встановлений час, однак не пізніше 22:00 год. самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_2 до 18.11.2025, а саме до моменту зарахування його до тимчасово прибулого особового складу військові частини НОМЕР_1 , чим припинив вчинення кримінального правопорушення.
Час ухилення від проходження військової служби проводив, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього
Відтак, з 18.03.2025 до 18.11.2025 солдат ОСОБА_6 , проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи за місцем свого проживання.
Під час незаконного перебування за межами військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_6 до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це зробити.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Крім цього, наказом командира військової частини НОМЕР_1 N?340 від 18 листопада 2025 року солдата ОСОБА_6 , зараховано до тимчасово прибулого особового складу військової частини НОМЕР_1 , та наказом командира військової частини НОМЕР_1 N?349 від 27 листопада 2025 року останнього зараховано до списків особового складу військові частини НОМЕР_1 і призначено на посаду кулеметника З піхотного відділення 1 піхотного взводу 2 піхотної роти 3 піхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Солдат ОСОБА_6 10.12.2025 вибув з військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із погіршенням стану здоров`я на стаціонарне лікування. 11.12.2025 року був виписаний з КНП «Міська клінічна лікарня N?4» м. Дніпро.
Будучи військовослужбовцем по мобілізації частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року N?64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року N?2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався нормативно-правовими актами та триває до теперішнього часу.
Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом - Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України конституційним обов?язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов?язків, зобов?язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Разом з тим, солдат ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов?язків, в умовах воєнного стану, не отримавши дозволу відповідного командира, 12.12.2025 не зв`явився вчасно на службу без поважних причин до тимчасового місця розташування військової частини НОМЕР_1 в населеному пункті АДРЕСА_3 та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 до 03.01.2026, а саме до моменту його затримання та доставлення його до Відділення поліції N?1 Львівського районного управління поліції N?1 ГУНП у Львівській області, чим припинено вчинення кримінального правопорушення.
Час ухилення від проходження військової служби проводив, не пов?язуючи його з виконанням обов?язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього
Відтак, з 12.12.2025 до 03.01.2026 солдат ОСОБА_6 , проводив час на власний розсуд, обов?язки військової служби не виконував, перебуваючи за місцем свого проживання,
Під час незаконного перебування за межами військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об?єктивно мав можливість це зробити.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , який являється військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, кулеметник З піхотного відділення 1 піхотного взводу 2 піхотної роти 3 піхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , будучи раніше неодноразово судимим, останній раз 07.09.2021 засуджений Кам?янка-Бузьким районним судом Львівської області за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення воді терміном 3 роки 1 місяць. Вказане покарання ОСОБА_6 відбув у повні мірі та був звільнений 07.10.2024, однак на шлях виправлення не став, а знову вчинив нове кримінальне правопорушення (злочин) проти власності.
Так, ОСОБА_6 , достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, який введений 24.02.2022 Указом Президента України N? 64/2022 (із подальшими змінами) - 29 грудня 2025 року близько 17 години, перебуваючи біля господарських будівель, що поблизу будинку N? АДРЕСА_4 вирішив заволодіти чужим майном, шляхом вчинення крадіжки, поєднаного із проникненням до приміщення.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, цього ж числа близько 17:05 год., ОСОБА_6 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом зриву навісного замка вхідних дверей незаконно проник у приміщенні господарської будівлі, що перебуває в користуванні ОСОБА_8 та розташована поблизу будинку N? АДРЕСА_4 .
Далі, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, перебуваючи у вищезазначеному місці, в період часу з 17:05 год. по 17:15 год., переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, а відтак його протиправні дії не будуть помічені сторонніми особами, таємно викрав мотокосу (бензинову) марки «Felso» моделі «FS-BT3200», в корпусі салатового кольору, вартістю 1350, 00 гривень, бензопилу торговельної марки «Husqvarna» моделі «340», в корпусі помаранчевого кольору, вартістю 6600, 00 гривень, компресор холодильник ФАК-1,5 вартістю 1310, 00 гривень, разом з двигуном кормоподрібнювачем торгової марки «Еликор-1», потужністю 1,7 кВт вартістю 2900, 00 гривень, головок торцевих шестигранних розмірами: 19мм (40д), 13мм, 21мм, 22мм (2од), 30мм, 14мм, 11 мм, 12мм, 6.5 мм (2од), 7.5мм, 4.5мм, 13мм, 5.5мм та 10мм загальною кількістю 19 одиниць вартістю 460,75 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_8 .
Після чого, ОСОБА_6 з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, чим заподіяв майнову шкоду потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 12 620, 75 гривень.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав повністю, однак відмовився давати покази у справі посилаючись на ст. 63 Конституції України.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 пояснив суду, що йому належав сарай у с. Новий Яричів де він зберігання власні речі. Орієнтовно в кінці 2025 року він побачив, що таке приміщення відкрите і на ньому відсутній замок. Коли він зайшов у це приміщення, то виявив викрадене майно, зокрема мотокосу, бензопилу, компресор з двигуном, головки шестигранні. Також потерпілий пояснив, що після цього таке приміщення згоріло, а викрадені речі він виявив у свого знайомого, який повідомив, що придбав його у ОСОБА_6 . Після його звернення до поліції були віднайдені усі речі і повернуті йому. Вказав, що претензії до обвинуваченого у нього відсутні і він просить суворо його не карати.
Дослідженими у справі письмовими доказами встановлено таке.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 №81 від 18.03.2025 ОСОБА_6 зарахований до списку особового складу військової частини НОМЕР_2 та призначено на посаду солдата резервного взводу резерву рядового складу роти рядового складу.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 №82 від 19.03.2025 ОСОБА_6 вказано як такого, який самовільно залишив військову частину з 18.03.2025.
Доповіддю від 19.03.2025 та Актом службового розслідування від 01.04.2025 констатовано самовільне залишення військової частини солдатом ОСОБА_6 , оскільки пошуки військовослужбовця позитивних результатів не дали та станом на 15:00 19.03.2025 встановити місцезнаходження не вдалося.
Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №99 від 02.04.2025 констатовано самовільне залишення військової частини солдатом ОСОБА_6 та направлено відповідні відомості до ДБР.

Також, як видно з витягу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.11.2025 №349 солдат ОСОБА_6 прибув у розпорядження військової частини НОМЕР_1 і його призначено на посаду кулеметника з піхотного відділення 1 піхотного взводу 2 піхотної роти НОМЕР_3 піхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 з 27.11.2025, а наказом №340 від 18.11.2025 ОСОБА_6 тимчасове виконання обов`язків навідника кулеметника взводу 1 піхотної роти 3 піхотного батальйону покладено на солдата ОСОБА_6 .
Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.01.2026 №39/наг визначено провести службове розслідування по факту самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_6 .
Довідкою доповіддю від 03.01.2026 та Актом службового розслідування від 24.01.2026 констатовано самовільне залишення військової частини солдатом ОСОБА_6 .
Витягом з наказу від 24.01.2026 №573/наг констатовано самовільне залишення військової частини солдатом ОСОБА_6 та направлено відповідні відомості до ДБР.
Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.11.2025 №342 визначено, що солдат ОСОБА_6 з 26.11.2025 виключений зі сприсків особового складу військової частини.

Крім того, відповідно до протоколу від 02.01.2026 прийнято заяву про кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 , який повідомив про факт викрадення у нього майна.
Протоколом огляду місця події від 02.01.2026 та фототаблицею до нього оглянуто територію на якій було приміщення господарської будівлі за адресою АДРЕСА_4 . 
Протоколом огляду місця події від 02.01.2026 та фототаблицею до нього оглянуто нежитлову будівлю в АДРЕСА_5 де виявлено і вилучено бензокосу, ключі і головки до автомобіля. 
Протоколом огляду місця події від 03.01.2026 та фототаблицею до нього оглянуто територію в смт. Новий Яричів по вул. Січових Стрільців де виявлено та вилучено бензопилу марки «Husqvarna». Причому ОСОБА_10 пояснив, що таке майно йому приніс ОСОБА_6 .
Протоколами пред`явлення речей для впізнання від 03.01.2026 доводиться, що ОСОБА_8 опізнав бензокосу, бензопилу, які у нього викрали.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 03.01.2026 за участі підозрюваного ОСОБА_6 останній розказав та показав про події, які мали місце 29.12.2025 в смт. Новий Яричів. 
Протоколом огляду місця подій від 03.01.2026 з фототаблицею до нього оглянуто частину берега меліоративного каналу в смт. Новий Яричів де виявлено і вилучено компресор марки «Еликор-1». 
Висновком експерта від 12.01.2026 доводиться, що два сліди пальців рук вилучені під час огляду місця події 02.01.2026 на вул. Міцкевича 5 в смт. Новий Яричів залишені пальцями правої руки ОСОБА_6 .
Висновком експерта від 26.01.2026 визначено ринкову вартість компресора холодильника ФАК-1,5 яка станом на 29.12.2026 становила 1310.00 грн., а двигуна «Еликтор-1» 2900,00 грн.
Висновком експерта від 21.01.2026 визначено ринкову вартість головок торцевих шестигранників загальною кількістю 19 одиниць станом на 29.12.2025 на рівні 460,75 грн.
Висновком експерта від 14.01.2026 визначено ринкову вартість мотокоси марки «Felso» моделі «FS-BT3200», яка станом на 29.12.2026 становила 1350,00 грн.
Висновком експерта від 05.02.2026 визначено ринкову вартість бензопили торговельної марки «Husqvarna» моделі «340», яка станом на 29.12.2026 становила 6600,00 грн.
Відтак, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених, ч. 4 ст. 185 та ч. 5 ст. 407 КК України.
Так, дослідженими у судовому засіданні доказами повністю доводиться факт самовільного залишення військовослужбовцем ОСОБА_6 військової частини з 18.03.2025 до 18.11.2025 та 12.12.2025 не зв`явився вчасно на службу без поважних причин до тимчасового місця розташування військової частини НОМЕР_1 до 03.01.2026. Такі обставини доводяться зібраними письмовими доказами і не заперечуються самим обвинуваченим.
Також, перед судом повністю доведено вчинення ОСОБА_6 крадіжки 29 грудня 2025 року з господарської будівлі, що поблизу будинку N? 107 по вулиці Незалежності в селищі Новий Яричів, Львівського району Львівської області, що доводиться письмовими доказами, показами потерпілого ОСОБА_8 і не заперечується самим обвинуваченим.
Тому, кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 та ч. 5 ст. 407 КК України є вірною, а вина обвинуваченого повністю доведена зібраним та дослідженими у судовому засіданні доказами і доводи сторони захисту не спростовують цього.
При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 та ч. 5 ст. 407 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття, яке полягає у тому, що обвинувачений дійсно жалкує про вчинене, негативно оцінює свої злочинні дії та їх наслідки незважаючи на те, що покази у справі не бажав давати.
Також, суд визнає як пом`якшуючу обставину відповідно до ст. 66 КК України активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке полягає у тому, що обвинувачений під час проведення слідчого експерименту на стадії досудового розслідування визнавав свою вину та пояснював деталі вчиненого.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України за ч. 5 ст. 407 КК України суд визнає рецидив злочину, тоді як за ч. 4 ст. 185 КК України така обтяжуюча обставина не може мати місця з огляду на наявність кваліфікуючою ознакою такого злочину є повторність.
Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд бере до уваги, що він за місцем проходження служби характеризується негативно, має задовільний фізичний розвиток, є військовослужбовцем, не одружений, під наглядом у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, був неодноразово судимий за умисні злочини, востаннє звільнився з місць позбавлення волі 07.10.2024.
З урахуванням усіх обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання та обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно обрати за ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, а також за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами. 
З огляду на обране судом покарання строк дії запобіжного заходу необхідно залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов заявлено не було.
Речові докази по справі слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області – скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.
Процесуальні витрати у справі необхідно стягнути з обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, 

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6  визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання за:
-ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;
-ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.
У відповідності до ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 обчислювати з моменту його фактичного затримання, а саме з 03.01.2026.
У відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення з 03.01.2026 до набрання даним вироком законної сили з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі. 
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 6 685,5 грн., за проведення експертиз на стадії досудового розслідування.
Речові докази по справі:
-Тример бензиновий (бензокоса) марки «Felso», модель FS -ВТ 3200, салатового кольору, ключі (головки) до автомобіля, діаметром 19 мм - 4 штуки; 13 мм; 21 мм., 22 мм. - 2 штуки., 30 мм.; 14 мм.; 11 мм.; 12 мм.; 6,5 мм. - 2 штуки; 7,5 мм.; 4,5 мм.; 13 мм.; 5,5 мм.; 10 мм., бензопила марки «Husqvarna 340», в корпусі помаранчевого кольору, компресор марки Еликор-1, синьо-чорного кольору – повернути потерпілому ОСОБА_8 ;
-сліди рук, які відкопійовано на три відрізки ПЛ, поміщено на бланки таблиці N?1 до протоколу ОМП, яка запаковані в паперовий конверт – залишити при матеріалах кримінального провадження.
Арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 06.01.2026 – скасувати після набрання вироком законної сили.
Обраний запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок ухвалено в нарадчій кімнаті 02.07.2026.

Суддя           ОСОБА_1