ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 14/5026/1020/2011 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пєскова В. Г., суддів: Огородніка К. М., Погребняка В. Я.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Рось" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Юдицького О. В. (вх. №988/2026)
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2025
у складі колегії суддів: Сотнікова С.В. - головуючого, Отрюха Б В., Остапенка О. М.
у справі № 14/5026/1020/2011
за заявою Управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси
до Закритого акціонерного товариства "Рось"
про банкрутство, -

ВСТАНОВИВ
Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
1. У провадженні Господарського суду Черкаської області перебуває справа №14/5026/1020/2011 про банкрутство Закритого акціонерного товариства "Рось" (далі - ЗАТ "Рось").
2. 21.08.2012 постановою Господарського суду Черкаської області у справі №14/5026/1020/2011 ЗАТ "Рось" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Юдицького О. В.
3. 30.09.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Техносоюз-Д" (далі - ТОВ "Техносоюз-Д") звернулось до Господарського суду Черкаської області з заявою про зобов`язання арбітражного керуючого Юдицького О. В. внести зміни до реєстру вимог кредиторів ЗАТ "Рось", а саме: виключити із реєстру вимог кредиторів запис про заставного кредитора - ОСОБА_1 .
4. 02.10.2025 ухвалою Господарського суду Черкаської області у справі №14/5026/1020/2011 заяву ТОВ "Техносоюз-Д" від 30.09.2025 залишено без руху та встановлено заявнику строк для усунення недоліків поданої заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
5. Суд вказав, що заяву подано з порушенням вимог ст. 174 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України), зокрема,
- ч. 1 ст. 162 ГПК України (відсутні вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування, зокрема, у заяві викладено певні обставини, однак не вказано конкретних фактів дій чи бездіяльності, які є предметом спору, а саме фактів таких дій чи бездіяльності ліквідатора банкрута, які є незаконними)
- п. 4 ч. 3 ст. 162 ГПК України (не вказано спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні. Зокрема, не вказано яке саме право заявника та норма закону конкретною дією (бездіяльністю) є порушеними, в чому полягає порушення права заявника і у який спосіб порушення має бути усунене)
- п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України (відсутні виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Зокрема не вказано факти і докази цих фактів);
- п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України (у заяві відсутнє зазначення доказів, що підтверджують викладені у заяві обставини; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.
6. 08.10.2025 на виконання ухвали від 02.10.2025 ТОВ "Техносоюз-Д" подало скаргу на дії арбітражного керуючого, у якій просило визнати незаконними дії арбітражного керуючого Юдицького О. В. щодо включення до реєстру вимог кредиторів забезпеченого кредитора ОСОБА_1 , зобов`язати арбітражного керуючого Юдицького О. В. внести зміни до реєстру вимог кредиторів ЗАТ "Рось" та виключити з нього запис про зазначеного кредитора.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
7. 03.11.2025 ухвалою Господарського суду Черкаської області у справі №14/5026/1020/2011 заяву ТОВ "Техносоюз-Д" від 30.09.2025 залишено без розгляду відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України.
8. Ухвала мотивована тим, що скаргу у новій редакції подано з порушенням вимог ст.174 ГПК України, зокрема:
- п. 4 ч. 3 ст. 162 ГПК України (не вказано спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні). Тобто заявник так і не вказав, чи обраний ним спосіб "передбачено законом" (тобто якою конкретною нормою) чи це є "інший спосіб захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні". Також не вказана конкретна норма закону, яка дією ліквідатора банкрута з внесення ним змін до реєстру вимог кредиторів порушена;
- п. 5 і 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України (відсутні зазначення доказів викладених у скарзі обставин; відсутні зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви). Зокрема, не вказано докази фактів. Навпаки, серед двох переліків додатків у пунктах 3-11, 16 і 17 першого переліку додатку та 1, 3 і 4 другого переліку додатків міститься незрозумілий набір слів і цифр, посилання на які у тексті скарги відсутні.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
9. 23.12.2025 постановою Північного апеляційного господарського суду (повну постанову складено 04.02.2026) ухвалу Господарського суду Черкаської області від 03.11.2025 у справі № 14/5026/1020/2011 скасовано. Справу № 14/5026/1020/2011 за заявою (скаргою) ТОВ "Техносоюз-Д" від 30.09.2025 направлено для продовження розгляду до Господарського суду Черкаської області. 
10. Апеляційний господарський суд дійшов висновку про помилкове застосування місцевим господарським судом до скарги на дії ліквідатора положень ч. 4 ст. 174 ГПК України. Суд також зауважив, що пославшись на ч. 4 ст. 174 ГПК України, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення заяви (скарги) без розгляду, тоді як вказана норма процесуального закону такого наслідку не передбачає. Наслідки невідповідності заяви (скарги) вимогам ГПК України визначені ч. 4 ст. 170 ГПК України - повернення її заявнику без розгляду.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
А. Доводи касаційної скарги 
11. 22.02.2026 (через підсистему "Електронний суд") ЗАТ "Рось" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Юдицького О. В. подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2025 та залишити в силі ухвалу Господарського суду Черкаської області від 03.11.2025 у справі №14/5026/1020/2011.
12. Скаржник вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права (ст. 2, 170, 174 ГПК України, ст. 7, 60 Кодексу України з процедур банкрутства, далі - КУзПБ), а суд апеляційної інстанції не врахував висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду у від 18.02.2020 у справі №918/335/17, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.05.2022 у справі №01/5026/333/2011 щодо поділу спорів та судових рішень у процедурі банкрутства на дві групи та вказує, що цей спір необхідно розглядати як майновий спір. Вказує, що відсутня практика Верховного Суду стосовно того, як має діяти суд першої інстанції у межах справи про банкрутство, якщо до суду фактично подано заяву з вимогами вирішити спір про право, але не як позовну заяву, а як процедурну.
13. Доводить, що невиконання вимог ухвали суду про залишення скарги без руху стало законною підставою для залишення без розгляду поданої ТОВ "Техносоюз Д" заяви.
14. На переконання скаржника, апеляційний суд помилково кваліфікував заяву ТОВ "Техносоюз-Д" як скаргу на дії ліквідатора в порядку ч. 3 ст. 60 КУзПБ, оскільки вимога про виключення забезпеченого кредитора з реєстру не є специфічним процедурним питанням, адже має ознаки спору про право цивільне. ЗАТ "Рось" вказує, що оскільки ТОВ "Техносоюз-Д" ініціювало спір про право (позбавлення статусу заставного кредитора), суд першої інстанції правомірно застосував до поданої заяви вимоги статей 162, 164 ГПК України (як до позовної заяви у межах справи про банкрутство, згідно зі ст. 7 КУзПБ).
15. Доводить, що апеляційний суд порушив принцип правової визначеності та застосував ст. 60 КУзПБ всупереч усталеній практиці Верховного Суду щодо розмежування процедурних скарг і позовного провадження у справах про банкрутство.
16. Також скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції допустив надмірний формалізм, скасувавши правильну по суті ухвалу суду першої інстанції через неточне посилання на номер статті ГПК України.
17. Скаржник звертає увагу, що заява ТОВ "Техносоюз-Д" мала фундаментальні процесуальні недоліки - відсутність доказів та незрозумілий перелік додатків, які заявник не усунув, що в свою чергу унеможливлювало розгляд такої заяви по суті. 

Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу
18. 16.04.2026 ТОВ "Техносоюз-Д" подано відзив на касаційну скаргу з проханням залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову залишити без змін. ТОВ "Техносоюз-Д" вважає, що скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, скарга не містить передбачених ст. 287 ГПК України підстав касаційного перегляду, є проявом зловживання процесуальними правами та подана ліквідатором поза межами його повноважень.
19. 17.04.2026 ТОВ "Техносоюз-Д" також подано до Верховного Суду заяву про закриття касаційного провадження за скаргою ЗАТ "Рось". ТОВ "Техносоюз-Д" вважає, що касаційна скарга подана на захист прав не боржника, а самого ліквідатора, спрямована на уникнення контролю за діями ліквідатора; кошти на сплату судового збору сплачено за рахунок боржника всупереч інтересам кредиторів. Кредитор вважає, що касаційна скарга подана з використанням процесуальної дієздатності поза межами її призначення та з порушенням функціональних повноважень ліквідатора, що означає відсутність належних процесуальних передумов для касаційного перегляду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій
20. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
21. Верховний Суд зауважує, що касаційне оскарження ухвал суду першої інстанції про залишення позову (заяви) без розгляду після їх перегляду в апеляційному порядку передбачене п. 14 ст. 255, п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України, а тому касаційну скаргу подано на судове рішення, яке підлягає касаційному оскарженню. Колегія суддів вважає, що у цьому випадку реалізація права на касаційне оскарження не може кваліфікуватися судом як зловживання процесуальними правами. Відтак Суд відхиляє протилежні доводи ТОВ "Техносоюз-Д". 
22. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяви ТОВ "Техносоюз-Д" про закриття касаційного провадження у цій справі, оскільки наведені в ній доводи по суті є незгодою із поданою скаргою та не є підставами для закриття касаційного провадження у відповідності до вимог ст. 296 ГПК України.
23. Об`єктом касаційного перегляду у цій справі є постанова суду апеляційної інстанції, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про залишення без розгляду (заяви) скарги ТОВ "Техносоюз-Д" на дії ліквідатора та направлено справу до суду першої інстанції продовження розгляду. 
24. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
25. Згідно з ч. 1 ст. 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
26. Провадження у справі про банкрутство поєднує в собі як розгляд процедурних питань, пов`язаних саме із здійсненням такого провадження, так і вирішення спорів, стороною в яких є боржник, які розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні, тим судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство.
27. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.02.2020 у справі № 918/335/17, на яку посилається скаржник, зробила висновок про те, що судові рішення у процедурі банкрутства можна поділити на дві групи:

Одна з них стосується не вирішення спорів, а розв`язання специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства, тобто непозовному провадженню: про відкриття провадження у справі про банкрутство, про припинення дії мораторію щодо майна боржника, про закриття провадження у справі про банкрутство, про затвердження плану санації, про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, про призначення керуючого санацією, ліквідатора тощо.

Друга група стосується виключно вирішення спорів. До неї належать судові рішення щодо розгляду спорів, у межах справи про банкрутство, стороною в яких є боржник. Такі спори розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні. Хоча вони вирішуються тим судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство, ці спори не стосуються непозовного провадження, яке врегульоване Кодексом України з процедур банкрутства, а тому регламентуються правилами про позовне провадження, встановленими у Господарському процесуальному кодексі України (такі ж висновки викладено в постанові Верховного Суду від 26.05.2022 у справі № 01/5026/333/2011, на яку посилається скаржник в касаційній скарзі).
28. У ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає скарги на дії (бездіяльність) ліквідатора та здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом (ч. 3 ст. 60 КУзПБ).
29. Відповідно до ч. 6 ст. 61 КУзПБ дії (бездіяльність) ліквідатора можуть бути оскаржені до господарського суду учасниками справи про банкрутство, права яких порушено такими діями (бездіяльністю).
30. Розгляд господарським судом у справі про банкрутство скарги на дії (бездіяльність) ліквідатора банкрута стосується вирішення по суті специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства. Колегія суддів враховує, що розгляд господарським судом скарги на дії (бездіяльність) ліквідатора не здійснюється у позовному провадженні, натомість такий розгляд відбувається у провадженні справи про банкрутство (постанова Верховного Суду від 09.10.2024 у справі № 925/1240/21).
31. Верховний Суд, крім того, зауважує, що принцип диспозитивності господарського судочинства, закріплений в статті 14 ГПК України, виражається і в частині визначення заявником форми звернення до суду, і в частині предмету такого звернення. Предмет процесуального звернення має кореспондуватися з фактичними і юридичними підставами. Отримавши процесуальне звернення, суд, керуючись завданнями господарського судочинства та з метою визначення порядку здійснення провадження у справі, повинен відповідно кваліфікувати таке звернення, відповідальність за що покладається на суд (постанова Верховного Суду від 21.11.2024 у справі № 904/5748/18).
32. Так у цій справі, ТОВ "Техносоюз-Д" було подано до суду першої інстанції заяву, яку суд кваліфікував як скаргу на дії ліквідатора. 
33. Оскільки в скарзі заявлено вимогу про визнання незаконними дій ліквідатора щодо включення до реєстру вимог кредиторів заставного кредитора ОСОБА_1., тобто оскаржуються дії ліквідатора, пов`язані з безпосереднім виконанням ним своїх повноважень, передбачених ч. 1 ст. 61 КУзПБ щодо ведення реєстру вимог кредиторів, вірною є кваліфікацію поданого процесуального звернення як судом першої інстанції, так і апеляційним судом саме як скарги на дії ліквідатора, а тому Верховний Суд вважає хибним твердження скаржника в касаційній скарзі про наявність позовної вимоги майнового характеру у вказаній заяві. 
34. Разом з тим, суд першої інстанції залишив скаргу на дії ліквідатора без руху на підставі ч. 1 ст. 174 ГПК України, вказавши на її невідповідність вимогам ч. 1, 3 ст. 162 та ч. 1 ст. 164 ГПК України, тобто вимог до форми та змісту саме позовної заяви. В подальшому, зазначивши про невиконання заявником вимог п. 4, 5, 8 ч. 3 ст.162 ГПК України суд першої інстанції постановив ухвалу про залишення без розгляду скарги на дії ліквідатора на підставі ч. 4 ст. 174 ГПК України. 
35. Верховний Суд зазначає, що ні КУзПБ, ні ГПК України не встановлюють окремих вимог до скарги на дії/бездіяльність ліквідатора у справі про банкрутство, зокрема тих, що висуваються до позовної заяви (ст. 162, 164, 172 ГПК України), у зв`язку з чим колегія суддів вважає вірним зауваження апеляційного господарського суду, що така скарга має бути перевірена судом на відповідність загальним вимогам до форми та змісту письмової заяви, передбаченим ст. 170 ГПК України. Відтак, Верховний Суд погоджується із правильними висновкам апеляційного господарського суду про помилкове застосування судом першої інстанції ч. 1, 4 ст. 174 ГПК України до поданої у цій справі скарги на дії ліквідатора, а тому апеляційний суд обґрунтовано скасував ухвалу від 03.11.2025 як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направив справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
36. Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права не підтвердилися, а тому відсутні підстави для скасування законної постанови апеляційного господарського суду та задоволення скарги. 

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
37. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (ст. 309 ГПК України). 
38. Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 308, ст. 309 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а прийнята у справі постанова суду апеляційної інстанції - залишенню без змін.

В. Розподіл судових витрат
39. У зв`язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Рось" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Юдицького О. В. залишити без задоволення.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2025 у справі № 14/5026/1020/2011 залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді К. Огороднік 

В. Погребняк