ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ 

майдан Путятинський, 3/65, м. Житомир, 10002, тел. (0412) 48 16 20,
e-mail: inbox@zt.arbitr.gov.ua, web: https://zt.arbitr.gov.ua,
код ЄДРПОУ 03499916 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 р. 	м. Житомир 	Справа № 906/335/26 	

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Соловей Л.А., 
за участю секретаря судового засідання: Васильєвої Т.О.,

за участю представників сторін:
від позивача: Крісак М.В., ордер серія АЕ №1476890 від 20.03.2026; 
від відповідача: не зв`явився; 

розглянув у відкритому судовому засіданні справу
за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДМ ТРАНС КОМПАНІ" (с.Бедевля Тячівського району Закарпатської області) 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПАРТ ЛОГІСТИКС УКРАЇНА" (м.Житомир) 
про стягнення 60590,64грн. 

Процесуальні дії по справі. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.
Товариство з обмеженою відповідальністю "ДМ ТРАНС КОМПАНІ" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СПАРТ ЛОГІСТИКС УКРАЇНА" 60590,64грн боргу за послуги з перевезення.
В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем обов`язку з оплати виконаних позивачем перевезень за договорами-заявками на перевезення вантажу від 04.11.2025 та від 28.11.2025.
Ухвалою суду від 31.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі (за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін). Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 04.05.2026.
01.05.2026 від представника позивача надійшла заява про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 5 000,00грн на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, оскільки відповідачем було здійснено погашення даної суми. Також, в даній заяві наявне прохання повернути позивачу частину сплаченого за подання позову судового збору в розмірі 266,24грн; також подано клопотання про розподіл судових витрат з доказами понесених позивачем судових витрат, в клопотанні позивач просить суд стягнути з відповідача 10 000,00грн - витрат на правничу допомогу, та 3 061,76грн - судового збору (а.с.38-39, 44-46).
Ухвалою суду від 04.05.2026 закрито провадження у справі №906/335/26 в частині стягнення 5000,00грн, на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.
Ухвалою суду від 04.05.2026 відкладено розгляд справи по суті на 01.06.2026.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач не скористався своїм правом надання письмового відзиву на позовну заяву та правом на участь в судовому засіданні; повноважного представника в судові засідання не направляв, про причини неявки суд не повідомляв, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчать довідки про доставку ухвал суду від 31.03.2026 та від 04.05.2026 в електронний кабінет ТОВ "СПАРТ ЛОГІСТИКС УКРАЇНА".
Крім того, відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Згідно з ч.1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач мав доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
Згідно з п.1 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Приймаючи до уваги те, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи, явка представника відповідача в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а його неявка та неподання ним відзиву на позовну заяву не перешкоджають розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності останнього за наявними матеріалами, згідно з ч.9 ст.165, ст.202 ГПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
04.11.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДМ ТРАНС КОМПАНІ" (перевізник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СПАРК ЛОГІСТИКС УКРАЇНА" (експедитор/відповідач) погоджено та підписано договір-заявку на перевезення вантажу (далі - договір - заявка від 04.11.2025).
Умовами цієї заявки між сторонами погоджено:
- маршрут: м.Терексентміклош, Угорщина - м.Тернопіль, Україна;
- місце завантаження: м.Терексентміклош (Kombajn utca 1 HU 5200, CLAAS Hungaria Ktf);
- місце розвантаження: м.Тернопіль, вулиця Степана Будного, 4А, UA 46027;
- дата вивантаження: 10.11.2025;
- вартість перевезення і умови плати: 1300 євро по курсу НБУ на день розвантаження, 15-20 банківських днів (виключаючи вихідні та святкові дні) по оригіналам документів оплата буде виконуватись тільки після виконання п. 16 даного договору і вимог до оформлення пакету документів по наданим послугам. Відлік строків оплати буде відліковуватись від дати отримання ТОВ "СПАРК ЛОГІСТИКС УКРАЇНА" всіх правильно оформлених документів;
- П.І.Б. водія, номер авто: ОСОБА_1 , A09383CK/A05979XF;
- контактна особа експедитора: Герасимчук Ірина, тел. НОМЕР_1 (а.с.9).
Згідно з п. 16 договору-заявки від 04.11.2025 перевізник зобов`язується в термін не більше 10 календарних днів після вивантаження і відповідно вимог до оформлення та надання пакету документів по наданим послугам надати експедитору рахунок, акт виконаних робіт, податкову накладну, міжнародну товаро-транспортну накладну (CMR/ТТН з оригінальною печаткою вантажоодержувачу в 1 екземплярі оригінал, 2 - точну копію, завірену печаткою перевізника (експедитора) з обов`язковим зазначенням реєстраційного номеру автомобіля. Документи направляються службою кур`єрської доставки на поштову адресу експедитора. У випадку, якщо експедитор в зазначений строк не отримав від перевізника вказані документи строк оплати за перевезення збільшується на кількість днів прострочення у наданні документів. Розрахунковим днем є четвер, що наступає після дня завершення терміну оплати.
На виконання договору-заявки від 04.11.2025 ТОВ "ДМ ТРАНС КОМПАНІ" вантажним транспортним засобом державний номерний знак НОМЕР_2 було здійснено перевезення вантажу (обладнання вагою 9261,572кг) за маршрутом місто м. Терексентміклош, Угорщина - м.Тернопіль, Україна. Перевезення вантажу здійснювалося на підставі Міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) №00284678. Вантаж було доставлено до місця розвантаження 10.11.2025 (а.с.11).
Позивачем на виконання умов договору-заявки від 04.11.2025 сформовано документи для оплати послуг з перевезення, а саме рахунок на оплату №01038 від 10.11.2025 на суму 63057,54грн та акт надання послуг №01038 від 10.11.2025 на суму 63 057,54грн, які направлялись замовнику разом з товарно-транспортною накладною №00284678 засобами Нової пошти. Документи були отримані представником експедитора 27.11.2025 (а.с.14).
Однак з підписом експедитор акт надання послуг не повернув на адресу перевізника.
На виконання статей 187, 201 Податкового кодексу України ТОВ "ДМ ТРАНС КОМПАНІ" було складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №33 від 10.11.2025 по факту наданих послуг перевезення (а.с.12 на звороті, а.с.13).
Враховуючи умови п.16 договору-заявки від 04.11.2025 граничний строк сплати припадає на 11.12.2025 (четвер після 20 банківських (робочих) днів з дати наступної за датою розвантаження -10.11.2025 року за вирахуванням вихідних та святкових).
Однак оплата за надані послуги перевезення була здійснена частково в сумі 53057,54грн, згідно з платіжними інструкціями №12168 від 02.01.2026, №12229 від 23.01.2026, №12255 від 06.02.2026 (а.с.19, а.с.19 на звороті, 21).
Станом на момент пред`явлення позову заборгованість перед ТОВ "ДМ ТРАНС КОМПАНІ" по договору-заявці від 04.11.2025 становила 10 000,00грн. Під час розгляду справи в суді відповідач сплатив на корить позивача 5 000,00грн, що підтверджується платіжною інструкцією №12293 від 13.04.2026.
Отже, на момент прийняття рішення у справі борг по договору-заявці від 04.11.2025 складає 5 000,00грн.
28.11.2025 року між позивачем та відповідачем погоджено та підписано договір-заявку на перевезення вантажу (далі - договір-заявка від 28.11.2025) (а.с.10).
Умовами договору-заявки від 28.11.2025 між сторонами погоджено:
- маршрут: м.Татабаня, Угорщина - м.Дніпро, Україна; 
- місце завантаження: м.Татабаня (COLOPLAST DISTRIBUTION CENTER KREK UTCA 3 HU-2800 TATABANYA);
- місце розвантаження: м. Дніпро, вулиця Панікахи, 2, UA 49040;
- дата вивантаження: 05.12.2025;
- вартість перевезення і умови плати: 2400 євро по курсу НБУ на день розвантаження, 10 банківських днів (виключаючи вихідні та святкові дні) по оригіналам документів оплата буде виконуватись тільки після виконання п. 16 Даного договору і вимог до оформлення пакету документів по наданим послугам. Відлік строків оплати буде відліковуватись від дати отримання ТОВ "СПАРК ЛОГІСТИК УКРАЇНА" всіх правильно оформлених документів;
- П.І.Б. водія, номер авто: ОСОБА_2 , НОМЕР_3 / НОМЕР_4 ;
- контактна особа експедитора: Герасимчук Ірина, тел. НОМЕР_1 
Відповідно до п. 16 договору-заявки від 28.11.2025 перевізник зобов`язується в термін не більше 10 календарних днів після вивантаження і відповідно вимог до оформлення та надання пакету документів по наданим послугам надати експедитору рахунок, акт виконаних робіт, податкову накладну, міжнародну товаро-транспортну накладну (CMR/ТТН з оригінальною печаткою вантажоодержувачу в 1 екземплярі оригінал, 2- точну копію, завірену печаткою перевізника (експедитора) з обов`язковим зазначенням реєстраційного номеру автомобіля. Документи направляються службою кур`єрської доставки на поштову адресу експедитора. У випадку, якщо експедитор в зазначений строк не отримав від перевізника вказані документи строк оплати за перевезення збільшується на кількість днів прострочення у наданні документів. Розрахунковим днем є четвер, що наступає після дня завершення терміну оплати.
Як вбачається з викладених у позовній заяві обставин та матеріалів справи, на виконання договору-заявки від 28.11.2025 ТОВ "ДМ ТРАНС КОМПАНІ" вантажним транспортним засобом державний номерний знак НОМЕР_3 / НОМЕР_4 здійснено перевезення вантажу (обладнання вагою 4828,00кг) за маршрутом місто м.Татабаня, Угорщина - м.Дніпро, Україна. Перевезення вантажу здійснювалося на підставі міжнародної товарно-транспортної накладної СMR №607046. Вантаж було доставлено до місця розвантаження 08.12.2025 (а.с.15 на звороті).
Позивачем було сформовано документи для оплати послуг з перевезення, а саме рахунок на оплату №01184 від 08.12.2025 на суму 117590,64грн та акт надання послуг №01184 від 08.12.2025 на суму 117 590,64грн (а.с.16, а.с.16 на звороті) та направлено відповідачу разом з CMR №607046 року засобами Нової пошти. Документи були отримані представником експедитора 18.12.2025 року (а.с.18 на звороті). Однак з підписом експедитора акт надання послуг не повернувся на адресу перевізника.
На виконання статей 187, 201 Податкового кодексу України ТОВ "ДМ ТРАНС КОМПАНІ" складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №38 від 08.12.2025 по факту наданих послуг перевезення (а.с.17-18).
Граничний строк сплати за договором - заявкою від 28.11.2025 року припадає на 25.12.2025 (четвер після 10 банківських (робочих) днів з дати наступної за датою розвантаження - 08.12.2025 року за вирахуванням вихідних та святкових).
Однак оплата за надані послуги перевезення була здійснена частково в сумі 67 000,00грн, згідно з платіжною інструцією №12182 від 09.01.2026 (а.с.20). Заборгованість перед ТОВ "ДМ ТРАНС КОМПАНІ" по договору-заявці від 28.11.2025 становить 50 590,64грн.
Внаслідок неналежного виконання експедитором своїх зобов`язань, що виникли на підставі договору-заявки від 04.11.2025 та договору-заявки від 28.11.2025 у відповідача станом на день звернення до суду існує непогашена заборгованість перед ТОВ "ДМ ТРАНС КОМПАНІ" в розмірі 55 590,64грн, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду. 
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Положеннями ст.ст. 626, 627, 628, 629 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
Суд установив, що правовідносини між сторонами у даній справі виникли за договором, який за своєю правовою природою є договором перевезення вантажу.
За змістом ст.908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Відповідно до ст.909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами)).
Матеріалами справи підтверджується факт надання позивачем послуг перевезення вантажу відповідачу належним чином на загальну суму 180 648,18грн.
Суд бере до уваги те, що міжнародні товарно-транспортні накладні підписані вантажовідправником, перевізником та вантажоодержувачем без будь-яких зауважень та застережень. Будь-яких зауважень щодо обсягу чи змісту отриманих оригіналів документів відповідач не заявляв. Поряд із цим матеріали справи, як зазначалось вище, містять докази здійснення відповідачем часткових оплат за послуги на загальну суму 125 057,54грн.
Жодних документально обґрунтованих заперечень щодо наведених обставин та наявності залишку заборгованості перед позивачем у розмірі 55 590,64грн відповідач суду не надав.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 та ч.1 ст.74 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно з положеннями ст.ст.76, 77, 79, 86 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Верховний Суд неодноразово звертався до категорій стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 31.03.2021 у справі №923/875/19, від 13.10.2021 №923/1379/20).
Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №916/3027/21).
У даному випадку кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять її у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, у тому числі надати пояснення та докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, обґрунтувати переконливість поданих доказів та позицій у справі, скористатись іншими процесуальними правами.
Відповідач не представив суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, заявлених до нього вимог належним чином і в установленому законом порядку не спростував, доказів погашення заборгованості суду не надав.
З огляду на встановлені вище фактичні обставини справи, які відповідачем не спростовані, виходячи із загальних засад справедливості, добросовісності та розумності (ст.3 ЦК України), беручи до уваги принцип змагальності сторін та стандарт переваги більш вагомих доказів, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі на суму 55 590,64грн. 

Щодо розподілу судових витрат. 
Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За приписами пунктів 1, 5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Згідно з ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.
Водночас суд враховує, що п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно зі ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік", розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлено з 1 січня - 3 328,00грн.
Ураховуючи наведене, за подання до суду позову в електронній формі із застосуванням понижуючого коефіцієнта (0,8), позивач у будь - якому випадку мав сплатити судовий збір у розмірі не менше 2 662,40грн.
Позивачем заявлено клопотання про повернення надмірно сплаченої суми судового збору, у зв`язку з поданням заяви про зменшення позовних вимог.
Як встановлено судом, при поданні даного позову позивач сплатив судовий збір в сумі 3 328,00грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1201 від 23.03.2026 (а.с.6) без урахування передбаченого ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" коефіцієнту для пониження відповідного розміру ставки судового збору у зв`язку з поданням позовної заяви в електронній формі з використанням ЄСІКС, тому сума переплати склала 665,60грн.
Враховуючи, що ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру не може бути меншою мінімальної - 2 662,40грн, суд вважає за можливе повернути позивачу з Державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір у сумі 665,60грн, сплачений згідно з платіжною інструкцією №1201 від 23.03.2026.
Водночас суд роз`яснює, що 07.01.2025 набув чинності наказ Міністерства фінансів України від 26.11.2024 №606 "Про внесення змін до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів", зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.12.2024 за № 1888/43233. Даним наказом внесено зміни до механізму повернення судового збору у випадках, визначених статтею 7 Закону України "Про судовий збір".
З механізмом повернення судового збору можна ознайомитись за посиланням на сайті Господарського суду Житомирської області: https://zt.arbitr.gov.ua/sud5007/pres-centr/news/1737101/.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у розмірі 2 662,40грн покладається на відповідача.

Крім того, представником позивача заявлено до стягнення з відповідача 10 000,00грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.16 ГПК України).
Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч.2 ст.16 ГПК України).
Відповідно ч.3 ст.123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
Так, у матеріалах справи міститься ордер серія АЕ №1476890 від 20.03.2026 виданий адвокатським бюро "БЕЙГУЛ ТА ПАРТНЕРИ" на надання правничої допомоги ТОВ "ДМ ТРАНС КОМПАНІ" адвокатом Крісак М.В. (а.с.27).
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Як вбачається з матеріалів справи, 04.03.2026 року між ТОВ "ДМ ТРАНС КОМПАНІ" (клієнт) та адвокатом Адвокатським бюро "БЕЙГУЛ ТА ПАРТНЕРИ" (адвокат, адвокатське бюро) укладено договір про надання правової допомоги №0403-1 (а.с.47-48).
Додатковою угодою №1 від 04.03.2026 року до договору про надання правової допомоги №0403-1 від 04ю.03.2026 (а.с.49) сторони погодили наступне:
1. Вартість послуг адвоката за підготовку матеріалів для звернення до Господарського суду Житомирської області в справі за його позовом до ТОВ "СПАРК ЛОГІСТИКС УКРАЇНА" про стягнення заборгованості за послуги перевезення вантажів та супроводження справи в суді першої інстанції становить 10 000,00грн.
2. Клієнт на протязі 10 днів з дати отримання рішення Господарського суду Житомирської області в справі за його позовом до ТОВ "СПАРК ЛОГІСТИКС УКРАЇНА" про стягнення заборгованості за послуги перевезення вантажів (або вступної та резолютивної частини рішення), сплачує за надані послуги в розмірі, що становить 100% від загальної їх вартості, яка відображена в акті надання послуг. 
30.04.2026 між клієнтом та адвокатським бюро складено та підписано акт надання послуг №1-3004 від 30.04.2026 на суму 10 000,00грн (а.с.50).
Суд зазначає, що з аналізу положень ст.30 "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" слідує, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру та погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Разом з цим, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.
Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 16.11.2022 по справі № 922/1964/21, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При цьому, суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює дані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону по справі (відповідача).
Таким чином, з урахуванням конкретних обставин, суд може обмежити заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Судом враховується, що позовна заява у даній справі за своїм предметом та підставами позову є не складною, матеріали справи не об`ємні. Категорія спору в даному конкретному випадку обмежується аналізом незначної кількості доказів та чітко врегульована нормами права і не містить певної особливості, яка потребує застосування висновків Верховного Суду. Практика щодо розгляду даної категорії спору є сталою та не потребує значного часу для її дослідження.
Суд, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; відсутність складних розрахунків в позовній заяві; ціною позову, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, наявність усталеної судової практики та те, що ця справа не є складною для адвокатів, які за своїм правовим статусом мають достатню правову кваліфікацію, господарський суд вважає, що загальна сума витрат на професійну правничу допомогу, яка є обґрунтованою у цій справі складає 5 000,00грн. Зазначена сума і підлягає розподілу. Решту витрат на професійну правничу допомогу слід покласти на позивача. 

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд 

ВИРІШИВ: 

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СПАРК ЛОГІСТИКС УКРАЇНА" (вул.Житній базар, 8, м.Житомир, 10008, код ЄДРПОУ 40219445)
на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДМ ТРАНС КОМПАНІ" (вул.Мазепи, 48, с.Бедевля, Тячівський район, Закарпатська область, 90561, код ЄДРПОУ 45604184)
- 55 590,64грн основного боргу;
- 2662,40грн судового збору;
- 5 000,00грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ДМ ТРАНС КОМПАНІ" (вул.Мазепи, 48, с.Бедевля, Тячівський район, Закарпатська область, 90561, код ЄДРПОУ 45604184) з Державного бюджету України 665,60грн судового збору, сплаченого згідно з платіжною інструкцією №1201 від 23.03.2026.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Повне рішення складено: 10.06.26 

Суддя Соловей Л.А. 

Віддрукувати: 
1- у справу;
2-3 сторонам через "Електронний суд".