Справа № 199/2449/26
(2-о/199/159/26) 

РІШЕННЯ
Іменем України

21.04.2026 

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді Спаї В.В.,
секретар судового засідання Воробйов О.С.,

у відсутності учасників справи, 

розглянувши в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , де заінтересовані особи Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ: 
Заявник в обґрунтування заяви посилається на те, що в грудні 2025 р. вона звернулась до органів Пенсійного фонду України для оформлення та призначення їй пенсії, втім рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №045750016633 від 23.12.2025 р. їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу; відмова мотивована тим, що за наданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.10.1979 р., оскільки не зазначено документ, на підставі якого виправлено прізвище ( ОСОБА_2 російською мовою) та не повністю зазначено по батькові ( ОСОБА_3 російською мовою), а також, не зараховано період навчання згідно диплому НОМЕР_2 від 20.07.1981 р., оскільки зазначене прізвище ( ОСОБА_2 російською мовою) не відповідає прізвищу в свідоцтві про народження серії НОМЕР_3 від 25.12.1961р. ( ОСОБА_4 російською мовою).
У свідоцтві про народження заявника серії НОМЕР_3 від 25.12.1961 р. її прізвище зазначено як « ОСОБА_4 » (російською мовою); заявник народилася в батьків - батько ОСОБА_5 (російською мовою), мати ОСОБА_6 (російською мовою).
Диплом серії НОМЕР_2 від 20.07.1981 р., який був виданий ОСОБА_7 (українською мовою), в якому також дані вказано російською мовою, а саме: виданий « ОСОБА_7 ».
У свідоцтві про одруження серії НОМЕР_4 від 22.04.1997 р., дошлюбне прізвище заявника вказано як « ОСОБА_8 » (українською мовою).
Як зазначається заявником при зверненні до суду, врегулювати в позасудовому порядку вказані розбіжності не має можливості, тому той факт, що трудова книжка та диплом належать саме заявниці, що підтверджується зі змісту долучених до заяви доказів, зокрема з копій документів, що посвідчують особу заявника та акти цивільного стану, потребу встановленню в судовому порядку, метою якого є реалізація права на призначення та отримання пенсії. 
В окремо поданій суду заяві представник заявника просила суд про розгляд справи у її відсутності, просила суд задовольнити заяву повністю. 
У письмовий пояснення представник заінтересованої особи просив суд врахувати, що обов`язок надання документів чинним законодавством покладено на заявника; представник заінтересованої особи просив суд про розгляд справи у його відсутності. 

Процесуальні дії у справі:
-ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 05.03.2026 р. прийнято до розгляду, розгляд справи проводити за правилами окремого провадження.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 – 80 ЦПК України, встановлено, що грудні 2025 р. заявник звернулась до органів Пенсійного фонду України задля оформлення та призначення їй пенсії, але рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №045750016633 від 23.12.2025 р. їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Зазначене вище рішення про відмову в призначенні пенсії від 23.12.2205 р. серед іншого мотивовано тим, що за наданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.10.1979 р., оскільки не зазначено документ, на підставі якого виправлено прізвище ( ОСОБА_2 російською мовою) та не повністю зазначено по батькові ( ОСОБА_3 російською мовою), а також, не зараховано період навчання згідно диплому НОМЕР_2 від 20.07.1981р., оскільки зазначене прізвище ( ОСОБА_2 російською мовою) не відповідає прізвищу в свідоцтві про народження серії НОМЕР_3 від 25.12.1961 р. ( ОСОБА_4 російською мовою), що підтверджується рішенням.
У свідоцтві про народження заявника серії НОМЕР_3 від 25.12.1961 р. її прізвище зазначено як « ОСОБА_4 » (російською мовою), батьками заявника є ОСОБА_5 (російською мовою) та ОСОБА_6 (російською мовою), що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. 
Заявник здобула освіту та отримала диплом серії НОМЕР_2 від 20.07.1981 р., який виданий « ОСОБА_7 » (українською мовою), в якому прізвище, ім`я та по батькові одночасно зазначено російською мовою, а саме, що диплом виданий « ОСОБА_7 ».
У свідоцтві про одруження серії НОМЕР_5 від 22.04.1997 р., дошлюбне прізвище вказано українською мовою ОСОБА_8 . 
Встановлення даного факту заявнику необхідно для реалізація права на призначення та отримання пенсії. 
Правовідносини, які виникли між учасниками справи, врегульовані нормами Конституції України, ЦПК України, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказ Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 (далі Інструкція), постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27 квітня 1993 року №301.
Дослідив докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви повністю, враховуючи наступне. 
Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
Згідно зі ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.
Положеннями п.1.1 Інструкції визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Пунктом 2.13 Інструкції передбачено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки.
Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27 квітня 1993 року №301 встановлено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За змістом ст.ст. 293, 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, одним із яких є встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. 
За змістом ст.ст. 76, 89, 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. 
Проте, не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. 
Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. 
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Наведене свідчить про те, що у разі коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно до положень вищезазначеної норми. При розгляді цих справ суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи власника цього документа для оформлення спадкових прав.
Наведене вище узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року по справі №320/948/18, Верховного Суду у постановах від 19 червня 2019 року по справі №752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року по справі №750/9847/18, від 18 листопада 2020 року по справі №554/3600/19, від 25 листопада 2020 року по справі №636/4087/19, від 03 лютого 2021 року по справі №644/9753/19, від 16 червня 2021 року по справі №643/6447/19, від 15 вересня 2021 року по справі №733/324/21, п.12 постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, листом Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення».
При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20 серпня 2018 р. по справі №545/1472/17.

У постанові Верховного Суду від 08 лютого 2023 р. по справі №938/792/21 суд касаційної інстанції дійшов правового висновку, що законом чітко передбачено порядок заповнення трудової книжки, внесення до неї відповідних записів та змін, а саме всі необхідні дії щодо трудової книжки вчиняє роботодавець, тому лише у тому разі, коли роботодавець не виконав свого обов`язку щодо ведення трудової книжки працівника належним чином, або відмовив у зміні записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження, то у такому випадку у суду виникнуть підстави для захисту порушеного права в судовому порядку.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 р. у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Отже, враховуючи вищевикладене та те, що на підставі наданих доказів в контексті наведених вище правових висновків і норм законодавства, можна дійти обґрунтованого висновку, що трудова книжка серії НОМЕР_1 від 20.10.1979 р. та диплом серії НОМЕР_2 від 20.07.1981 р., дійсно належать заявнику, оскільки зазначені в трудовій книжці та дипломі дошлюбне прізвище та по батькові володільця/власника повністю збігаються із відповідними анкетними даними заявника, вказаними у виданих на її ім`я паспорті громадянина України, свідоцтві про народження та свідоцтві про шлюб. 
Більш того, прізвище володільця/власника зазначених документів відрізняється від прізвища заявника після реєстрації шлюбу лише в одній літері, так само як і написання по батькові (недописано останню літеру «о»), у зв`язку з чим суд погоджується зі слушністю доводів поданої в порядку окремого провадження заяви та задовольняє її. 
Щодо розподілу судових витрат.
Судові витрати віднести на рахунок заявника.
Керуючись ч. 1 та ч. 3 ст. 3, ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст.19, ст.ст. 23, 89, п. 2 ч. 1 ст. 258, ч. 3 ст. 258, ст.ст. 264-265, ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 293, ч. 3 та ч. 7 ст. 294, п. 1 ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 316, ч. 2 ст. 319 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , де заінтересовані особи Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу про задовольнити повністю. 
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) трудової книжки серії НОМЕР_7 від 20.10.1979 р. 
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) диплома серії НОМЕР_2 від 20.07.1981 р. 
Судові витрати віднести на рахунок заявника. 
Дата виготовлення повного судового рішення 01.05.2026р. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя В.В.Спаї