ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 669/731/25
Провадження № 22-ц/820/660/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 3 грудня 2025 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст первісних позовних вимог

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі – ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» зазначило, що 5 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» (далі – ТОВ «Слон Кредит») і ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір №1327572 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» (далі – кредитний договір), за умовами якого ТОВ «Слон Кредит» надало відповідачу кредит у розмірі 8 800 грн. ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит протягом 357 днів (строк кредиту з 5 грудня 2023 року по 26 листопада 2024 року) та сплатити проценти за стандартною процентною ставкою в розмірі 2,5% в день (знижена процентна ставка за програмою лояльності – 1,5% в день). На підставі договору факторингу №24122024 від 24 грудня 2024 року (далі – договір факторингу) ТОВ «Слон Кредит» відступило товариству за плату право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором. ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на момент відступлення права вимоги виникла заборгованість у розмірі 79 200 грн, із яких 8 800 грн – заборгованість за кредитом, 70 400 грн – заборгованість за процентами.
За таких обставин ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 79 200 грн заборгованості за кредитним договором, 2 422 грн 40 коп. витрат зі сплати судового збору та 10 000 грн витрат на правову допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 3 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 59 884 грн, у тому числі: заборгованість по тілу кредиту – 8 800 грн; заборгованість за процентами, нарахованими за правомірне користування кредитом, – 51 084 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» судовий збір у сумі 1 831 грн 33 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 560 грн.
Суд керувався тим, що 5 грудня 2023 року ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1  уклали в електронній формі кредитний договір, за умовами якого ТОВ «Слон Кредит» надало відповідачу кредит у розмірі 8 800 грн строком на 357 днів під 2,5% в день у межах строку кредиту (стандартна процентна ставка). Водночас сторони визначили знижену процентну ставку – 1,5% в день, якщо до 22 грудня 2023 року або протягом трьох календарних днів від цієї дати відповідач здійснить часткове дострокове погашення кредиту. У свою чергу, відповідач зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти згідно з графіком платежів. ОСОБА_1  не виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому з нього на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» як нового кредитора слід стягнути заборгованість по кредиту та процентам. Однак, враховуючи фактичні суми отриманих і неповернутих ОСОБА_1  кредитних коштів, максимальний розмір визначеної Законом України від 15 листопада 2016 року №1734-VІІ «Про споживче кредитування» (далі – Закон №1734-VІІ) денної процентної ставки (з 24 грудня 2023 року до 21 квітня 2024 року – 2,5%, з 22 квітня 2024 року до 19 серпня 2024 року – 1,5%, з 20 серпня 2024 року до 26 листопада 2024 року – 1%), розмір простроченого відповідачем зобов`язання складається з 8 800 грн неповернутого кредиту та 51 084 грн нарахованих процентів. Понесені ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу слід покласти на ОСОБА_1  пропорційно розміру задоволених вимог.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що встановлений сторонами у кредитному договорі розмір процентів за користування кредитом (стандартна процентна ставка – 2,5% в день, знижена процентна ставка – 1,5% вдень) є завищеним і несправедливим у розумінні Закону України від 12 травня 1991 року №1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» (далі – Закон №1023-ХІІ). Водночас позивач не довів належними та допустимими доказами перехід до нього права вимоги за кредитним договором. Суд першої інстанції не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про часткову обґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказавши на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Суд не врахував норми статей 3, 5, 1048 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) та Закону №1734-VІІ, а також неправильно витлумачив норми статті 627 ЦК України і статті 18 Закону №1023-ХІІ.
У зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду в частині розміру заборгованості за кредитним договором підлягає зміні.
Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

5 грудня 2023 року між ТОВ «Слон Кредит» (товариство) і ОСОБА_1 (споживач) укладено в електронній формі кредитний договір, за умовами якого ТОВ «Слон Кредит» зобов`язалося надати відповідачу кредит на споживчі (особисті) потреби у розмірі 8 800 грн, а той, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, передбачених цим договором (пункти 1.1, 1.2, 1.3, 1.6 кредитного договору).
Пунктами 1.4, 1.5 кредитного договору встановлено, що строк кредиту – 357 днів (до 26 листопада 2024 року), періодичність платежів – кожні 17 днів, тип процентної ставки – фіксована, стандартна процентна ставка – 2,5% в день, знижена процентна ставка – 1,5% в день (якщо споживач до 22 грудня 2023 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту).
Згідно з пунктами 2.1, 2.4 кредитного договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача за реквізитами платіжної карти № НОМЕР_1 . Кредит вважається наданим у день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за вказаними реквізитами.
Із пункту 3.1 кредитного договору слідує, що нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
Того ж дня, тобто 5 грудня 2023 року, ТОВ «Слон Кредит» перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 8 800 грн кредитних коштів.
24 грудня 2024 року ТОВ «Слон Кредит» (клієнт) і ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (фактор) уклали договір факторингу, за умовами якого ТОВ «Слон Кредит» за плату відступило позивачу своє право вимоги до боржників за рядом кредитних договорів, у тому числі право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.
Із пункту 1.2 договору факторингу слідує, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому передачі реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.
Ціна продажу за договором становить 2 159 760 грн 91 коп. (пункт 3.3 договору факторингу).
Згідно з платіжною інструкцією №6308 від 26 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» сплатило ТОВ «Слон Кредит» плату за договором факторингу в сумі 2 159 760 грн 91 коп.
24 грудня 2024 року ТОВ «Слон Кредит» і ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» підписали акт прийому-передачі реєстру боржників.
ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 26 листопада 2024 року (день закінчення строку кредитування) виникла заборгованість у розмірі 83 600 грн, із яких 8 800 грн – неповернутий кредит та 74 800 грн – нараховані проценти.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Із положень частини першої статті 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В силу статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За змістом статті 514 ЦК України слідує, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання за кредитним договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. При цьому до нового кредитора переходять усі чинні права первісного кредитора. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором, у тому числі договору факторингу.
Зібрані докази вказують на те, що 5 грудня 2023 року ТОВ «Слон Кредит» і ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір, на виконання якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 8 800 грн. У свою чергу відповідач зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку, визначеному кредитним договором.
Факт укладення ОСОБА_1 кредитного договору та отримання ним кредитних коштів сторонами не оспорюється.
Після закінчення строку кредитування (26 листопада 2024 року) ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, не повернув кредит і не сплатив проценти.
У подальшому ТОВ «Слон Кредит» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» як нового кредитора слід стягнути заборгованість за неповернутим кредитом та нарахованими процентами.
Посилання  ОСОБА_1 на недоведеність набуття ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» права вимоги за кредитним договором суперечать фактичним обставинам справи.
Водночас, суд неправильно визначив розмір заборгованості за кредитним договором.
Правове визначення денної процентної ставки та механізм її розрахунку було вперше законодавчо закріплено Законом України від 22 листопада 2023 року № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Цим законом внесені зміни до Закону №1734-VІІ, яким унормовано, що денна процентна ставка – загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту (стаття 1).
Відповідно до статті 8 Закону №1734-VІІ (у тій же редакції) для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо) (частина друга). Обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі (частина третя) Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (частина п`ята).
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 12 Закону №1734-VІІ (у тій же редакції) у договорі про споживче кредитування, зокрема, зазначається денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит.
Як передбачено пунктом 17 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1734-VІІ, тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (набрав чинності 24 грудня 2024 року), установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів – 2,5% (до 22 квітня 2024 року); протягом наступних 120 днів – 1,5% (до 20 серпня 2024 року).
За змістом указаних правових норм денна процентна ставка – це загальний показчик щоденних витрат споживача за споживчим кредитом у процентах від розміру виданого кредиту.
В силу статті 5 ЦК України за договорами, які укладені зі споживачами до набрання чинності Законом України від 22 листопада 2023 року №3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (24 грудня 2024 року), в тому числі строк кредитування за якими триватиме після указаної дати, застосовується порядок нарахування процентів, який передбачений умовами кредитного договору, без урахування законодавчих обмежень показчика щоденних витрат споживача за споживчим кредитом.
Суд першої інстанції не врахував указані норми закону та умови договору і застосував правила денної процентної ставки до кредитного договору, який був укладений ТОВ «Слон Кредит» і ОСОБА_1 5 грудня 2023 року, тобто до набрання чинності Законом України від 22 листопада 2023 року №3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Також судом не було враховано наступне.
Однією з основних засад цивільного законодавства, визначених у статті 3 ЦК України, є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6).
За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи – споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Преамбулою Закону №1023-ХІІ встановлено, що цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Відповідно до статті 18 Закону №1023-ХІІ продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.  Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини та виборі контрагента, а також у вільному визначенні особою умов договору, в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін.
Свобода договору не є абсолютною (необмеженою): вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.
Умовами кредитного договору може бути встановлена плата позичальника за користування кредитними коштами (проценти), її розмір і порядок внесення боржником. При цьому правові та організаційні засади споживчого кредитування встановлюють право споживача на справедливі умови кредитного договору, відповідно до яких фінансовим установам забороняється встановлювати для споживачів непропорційно великі суми компенсації.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 лютого 2025 року у справі №679/1103/23 виснував, що під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 зазначено, що керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» просить стягнути з ОСОБА_1 проценти у розмірі 70 400 грн, які обчислені з розрахунку 2,5% у день від суми кредиту, що у вісім разів перевищує розмір неповернутого кредиту (8 800 грн).
Відтак апеляційний суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір боргу не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а тому розмір стягуваних з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» процентів слід зменшити до 11 000 грн.
Суд першої інстанції помилково не звернув уваги на вказані обставини та неправомірно присудив з відповідача проценти у повному розмірі.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

При вирішенні спору суд першої інстанції не застосував правильно норми чинного законодавства, а тому ухвалене ним рішення в частині розміру заборгованості за кредитним договором підлягає зміні.
З ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» слід стягнути 8 800 грн заборгованості за кредитом і 11 000 грн заборгованості за процентами, а всього – 19 800 грн.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).
Статтею 1 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VІ «Про судовий збір» (далі – Закон №3674-VІ) визначено, що судовий збір – збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
За змістом частини першої статті 3 Закону №3674-VI судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, і за подання до суду апеляційної скарги на судове рішення.
В силу підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону №3674-VI за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, сплачується судовий збір за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як передбачено частиною третьою статті 4 Закону №3674-VI, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі – застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
За подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (підпункт 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону №3674-VI).
Згідно з частинами першою, другою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Із положень статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача, у разі відмови в позові – на позивача, у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що судовий збір і витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.
Законом №3674-VI визначені ставки судового збору, зокрема за подання юридичною особою позову майнового характеру судовий збір сплачується за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Якщо процесуальний документ подається в електронній формі, то застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. За подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків указаної ставки.
До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Чинне законодавство визначає критерії, які мають бути враховані судом при вирішенні питання про відшкодування понесених учасником справи витрат на професійну правничу допомогу.
Зокрема, відшкодуванню підлягають витрати на правову допомогу адвоката, розмір яких є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат. Процесуальний закон виключає ініціативу суду щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, якщо ці витрати не відповідають критерію співмірності.
Саме таку правову позицію висловили Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року (справа №755/9215/15-ц) та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 3 червня 2020 року (справа №211/1674/19).
Позов ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» майнового характеру заявлено з ціною 72 900 грн та задоволено з урахуванням висновків апеляційного суду на суму 19 800 грн, тобто на 25% (19800?100:79200).
Тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» слід присудити судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп. (2422,40?25,00%).
Також у зв`язку з розглядом справи ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» понесло витрати на професійну правничу допомогу.
На підставі договору про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року (т. 1 а.с. 50-51) адвокат Столітній М.М. (далі – адвокат) надавав ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (далі – клієнт) професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. За умовами цього договору отримання винагороди адвокатом за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару (пункт 4.1). За надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі або у процентному відношенні залежно від ціни позову, відповідно до домовленості сторін та згідно Рекомендацій щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару (пункт 4.3). Послуги професійної правничої допомоги надаються адвокатом клієнту на підставі укладеної заявки на виконання доручення, яка є невід`ємною частиною договору (пункт 4.4). Після виконання заявки адвокат складає акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), який підписує та надає клієнту для узгодження та підпису (пункт 4.6). Клієнт здійснює оплату гонорару адвоката згідно узгодженого та підписаного акта прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішенням суду по справі законної сили (пункт 4.8).
Із акта прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 12 серпня 2025 року (т. 1 а.с. 85) слідує, що адвокат надав ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» юридичні послуги у виді зустрічі адвоката з клієнтом, аналізу чинного законодавства та судової практики, підготовки правових позицій, складення позовної заяви та процесуальних документів на суму 10 000 грн.
Визначений адвокатом Столітнім М.М. і ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт.
В суді першої інстанції Ковальчук О.П. не заявив клопотання про зменшення розміру указаних судових витрат у зв`язку з невідповідністю їх критеріям співмірності та реальності.
У зв`язку з цим суд першої інстанції правомірно не вирішував питання щодо співмірності наданих ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» юридичних послуг.
З огляду на те, що позов ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» задоволено на 25%, ОСОБА_1  має відшкодувати позивачу 2 500 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції (10000?25%).
Крім того, на підставі договору про надання правової допомоги №07/07-2022 від 7 липня 2022 року (т. 2 а.с. 35-36) адвокатка Крюкова М.В. (далі – адвокатка) надавала ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (далі – клієнт) професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. За умовами цього договору оплата за надані послуги складається з суми вартості послуг, зазначених у рахунку-фактурі (пункт 3.1). Факт надання послуг підтверджується звітом про надання правової допомоги (пункт 3.5). Підставою для оплати є рахунок-фактура. Клієнт здійснює оплату за надані послуги у день отримання рахунку-фактури шляхом безготівкового перерахування коштів на розрахунковий рахунок (пункт 3.6).
Із звіту про надання правової допомоги від 5 лютого 2026 року (т. 2 а.с. 62) слідує, що адвокатка надала ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» юридичні послуги у виді правової експертизи документів, складання та подання відзиву на апеляційну скаргу на суму 8 000 грн.
Згідно з платіжною інструкцією №8217 від 5 лютого 2026 року (т. 2 а.с. 61) ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» сплатило адвокатці 8 000 грн плати за юридичні послуги.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 зробив заяву про неспівмірність указаних судових витрат.
Заявлені ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» витрати на правову допомогу в апеляційному суді також є співмірними з обсягом отриманих позивачем юридичних послуг і тривалістю їх надання адвокатом. Підстави для зменшення цих витрат апеляційний суд не знаходить.
Оскільки в апеляційній скарзі ОСОБА_1 відмовлено на 33,06% (19800?100:59884), то відповідач повинен відшкодувати товариству витрати на професійну правничу допомогу в апеляційному суді у розмірі 2 644 грн 80 коп. (8000?33,06%).
Всього з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» слід присудити судові витрати в сумі 5 750 грн 40 коп. (605,60+2500,00+2 644,80).
ОСОБА_1 оскаржив рішення суду через підсистему «Електронний суд» в частині стягнення 59 884 грн, що становило 75,61% (59884?100:79200) від заявленої ціни позову. Відтак за подачу апеляційної скарги він мав сплатити 2 197 грн 89 коп. судового збору (2422,40?150%?75,61%?0,8).
Оскільки апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задоволено на 66,94% ((59884-19800)?100:59884), то з ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» на користь відповідача слід стягнути 1 471 грн 27 коп. судового збору за подання апеляційної скарги (2197,89?66,94%).
Враховуючи вимоги частини десятої статті 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважає можливим звільнити товариство від сплати ОСОБА_1 судового збору за подання апеляційної скарги та присудити з відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» судові витрати у розмірі 4 279 грн 13 коп. (5750,40-1 471,27).

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 3 грудня 2025 року в частині розміру заборгованості за кредитним договором і судових витрат змінити.
Стягнути з  ОСОБА_1 (місце проживання – АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (місцезнаходження – 03150, місто Київ, вулиця Загородня, 15, офіс 118/2; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 44559822) 19 800 гривень заборгованості за кредитним договором і 4 279 гривень 13 копійок судових витрат, а всього – 24 079 гривень 13 копійок.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Бараболя Н.С. 
Доповідач – Ярмолюк О.І.       Категорія 27