Справа № 175/4304/26
Провадження № 2/175/1160/26
РІШЕННЯ 
Іменем України
"27" травня 2026 р. с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Журавель Т.С., за участю секретаря судового засідання Гусєвої К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у сторін народився син – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами було розірвано, при цьому обов`язок утримання дитини є спільним, з огляду на те, що дитина проживає разом з матір`ю, проте позивач не має можливості забезпечувати належний рівень життя дитини в повному обсязі, позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на рівні частини з усіх видів доходу відповідача.
Ухвалою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17.03.2026 року дану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.
Через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив позовну заяву задовольнити частково. З урахуванням перебування на утриманні відповідача його хворого батька за яким останній здійснює постійний догляд, відповідач просить суд призначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі - 3500 грн.
В судове засідання сторони не з`явилися, розгляд справи просили здійснювати без їх участі. 
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав.
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Жовтневим районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 24.09.2016 року, ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , про що зроблено актовий запис №747. Прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу – ОСОБА_5 , ОСОБА_5 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 02.02.2017 року, актовий запис №150. Батьком дитини записаний – ОСОБА_2 , матір`ю – ОСОБА_1 .
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02.11.2023 року по справі №201/7810/23 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований Жовтневим районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області розірвано.
З наданої довідки військово-лікарської комісі від 29.01.2025 року за №29/38/636 вбачається, що солдат ОСОБА_2 тимчасово непридатний до військової служби, потребує лікування.
Відповідно до висновку ЛКК №137 від 11.09.2025 року, виданого КНП «МКЛ №6» ДМР, ОСОБА_6 має діагнози хронічна ішемія головного мозку 3 ст. з легким в руках, вираженим в ногах тетропарезом, вираженим аміостатичним синдромом, помірним вестибуло-атактичним синдромом, вираженим когнітивними порушеннями (MMSE 24 бали), порушення ФТО за типом нетримання сечі, патології МАГ. Виражене порушення функцій ходи. Дискогенна двобічна радіокулопатія, стійкі виражені больовий, м`язковотонічний синдроми. Помірне порушення опорно-рухової функції хребта. Виражене порушення функції ходи.
Згідно акту про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) від 10.11.2025 року встановлено, що ОСОБА_2 здійснює догляд щодо ОСОБА_6 на підставі витягу з протоколу засідання ЛКК від 11.09.2025 року про потребу у постійному сторонньому догляді.
Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. 
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.
Згідно зі ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
У разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно з частиною 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд звертає увагу, що відповідно до положень частини 3 ст. 183 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Судом було встановлено, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю, ОСОБА_1 , у зв`язку з чим саме позивач наділена правом вибору способу стягнення аліментів. 
При цьому, суд не бере до уваги доводи відповідача щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі у зв`язку перебуванням на утриманні та догляді відповідача його батька, оскільки дані обставини не обмежують право позивача щодо вибору способу стягнення аліментів, передбачене законом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, що визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Відповідно до пп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.
Отже, за загальним правилом в подібних категоріях справ судові витрати у разі задоволення позову мають стягуватися з відповідача в дохід держави.
Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір» суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1331 грн 20 коп. 
У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 82, 89, 141, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 289,354, 355 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) аліменти на утримання сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви до суду, з 18.02.2026 року і до досягнення дитиною повноліття. 
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1331 грн 20 коп.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. С. Журавель