ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 604/235/26	Головуючий у 1-й інстанції Сидорак Г.Б. 	
Провадження № 33/817/299/26 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2026 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Кислого А.М., 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Кислого А.М., на постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 04 травня 2026 р.,

в с т а н о в и в:

Постановою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 04 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Як визнав суд, 08 січня 2026 року о 21 год. 43 хв на автодорозі М30-190 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MINI COOPER, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук; огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6810 №ARAM-2250 (повірка дійсна 20.11.2026 р.), що підтверджується тестом № 3596 від 08.01.2026 р, результат становить 1,98% проміле. З результатом огляду ОСОБА_1 не погодився, після чого огляд проводився в КНП “ТОМЦСНЗ” ТОР, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння № 7 від 08.01.2026 року. Своїми діями ОСОБА_1 чим порушив п. 2.9 а ПДР - керування ТЗ особами в стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння, що звужують їх увагу на швидкість реакції. Дії кваліфіковано за ч.1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Кислий А.М. вважає, що постанова Підволочиського районного суду Тернопільської області від 04.05.2026 року є незаконною та необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте, в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Зазначає, що відомості викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не збігаються з доказами, які містяться у матеріалах справи.
Звертає увагу, що незгода водія з результатами огляду на стан сп`яніння на місці події слугує підставою для огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. 
Сторона захисту вважає, що встановивши порушення вимог КУпАП, відсутність доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі, виходячи з загальних засад правосуддя, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Просить скасувати постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 04 травня 2026 року і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши апелянта - захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Кислого А.М., який підтримав апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить її задовольнити; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
Так, відповідно до вимог п. 2.9 “а” ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. 
Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 562266 від 09 січня 2026 року, 08 січня 2026 року о 21 год. 43 хв на автодорозі М30-190 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MINI COOPER, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6810 №ARAM-2250 (повірка дійсна 20.11.2026 р.), що підтверджується тестом №3596 від 08.01.2026 року, результат становить 1,98% проміле. З результатом огляду громадянин ОСОБА_1 . Був не згідний, після чого огляд проводився в КНП “ТОМЦСНЗ” ТОР, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння № 7 від 08.01.2026 року, чим порушив п. 2.9 а ПДР — керування ТЗ особами в стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння, що звужують їх увагу на швидкість реакції. Дії кваліфіковано за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.
Протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та спростовує твердження апелянта про те, що не відповідають дійсності факти, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення , як захисник зазначає про це в апеляційній скарзі.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівника патрульної поліції встановлено, що працівниками поліції було виявлено факт керування ОСОБА_1 08 січня 2026 року о 22 год. 06 хв. на автодорозі М-30 автомобілем “MINI COOPER, д.н.з. НОМЕР_1 ”, з порушенням правил дорожнього руху, а саме п.11.4 ПДР.
Також в матеріалах справи міститься копія постанови серії ЕНА № 6484236 від 08.01.2026року про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП.
Відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, який був предметом дослідження суду, зафіксовано, що працівники поліції, підійшовши до автомобіля марки “MINI COOPER, д.н.з. НОМЕР_1 ” встановили, що на сидінні водія перебуває ОСОБА_1 , який не заперечував, що керував вказаним транспортним засобом, та на запитання працівника патрульної поліції: “Чого тікаєте?”, ОСОБА_1 повідомив: “Я просто злякався”, що свідчить що саме ОСОБА_1 був водієм вище вказаного транспортного засобу та керував ним.
Тому доводи апеляційної скарги, про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом апеляційний суд вважає безпідставними та необґрунтованими.
Також даним відеозаписом зафіксовано, що під час спілкування з водієм, у останнього поліцейським виявлено ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Водій ОСОБА_1 , відповідно до встановленого законодавством порядку, на місці зупинки транспортного засобу пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу газоаналізатора Драгер 6810, результат тесту якого становить 1, 98 проміле, однак з результатом не був згідний, після чого огляд проводився в КНП “ТОМЦСНЗ” ТОР.
Згідно висновку № 7 від 08.01.2026 року, виданого КНП “ТОМЦСНЗ” ТОР громадянин ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
З результатами висновку ОСОБА_1 було ознайомлено, про що свідчить його підпис у графі “підпис обстежуваної особи про ознайомлення із результатами огляду”.
Твердження сторони захисту про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проведено у час понад 2 годин з моменту виявлення підстав для його проведення, що є порушення вимог ст.266 КУпАП, апеляційний суд вважає безпідставними.
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення факт виявлення у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння зафіксовано о 08 січня 2026 року о 21 год. 43 хв..          (а. с. 2)
Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, огляд ОСОБА_1 проведено того ж дня о 23 год. 00 хв..  (а. с. 6)
Відповідно до довідки про результати лабораторного дослідження крові на наявність алкоголю, забір крові у ОСОБА_1 проведено 08 січня 2026 року о 23 год. 15 хв. 
Час 23 год. 50 хв., на який звертає увагу в судовому засіданні апеляційної інстанції адвокат Кислий А.М., це час видачі результату лабораторного дослідження аналізу крові ОСОБА_1 , а не проведення такого огляду.
Таким чином, підстав стверджувати про порушення двогодинного терміну на проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд не вбачає. 
Оцінюючи наведені вище докази, апеляційний суд зазначає, що долученими до матеріалів справи відеозаписами зафіксовані реальні події, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити дійсні обставини справи, які чітко вказують на ОСОБА_1 , як на правопорушника, який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» погодився, після чого працівниками поліції було роз`яснено процедуру огляду і ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння, результат тесту становив 1,98 проміле. Після цього, працівниками поліції було повідомлено останньому про можливість пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі, на що останній погодився, та пройшов огляд у найближчому в закладі охорони здоров`я, де також було зафіксовано факт перебування його у стані алкогольного сп`яніння.
Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення вчиненого ОСОБА_1 узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.
Інші доводи апеляційної скарги, які перевірені в ході апеляційного розгляду, не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і його висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а тому ці доводи не є підставою для скасування постанови і закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить апелянт. 
З огляду на викладене, апеляційний суд зазначає, що висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП.
Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація її дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним. 
Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. 
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого нею правопорушення, особи правопорушника, ступеню її вини та інших обставин справи.
З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Підволочиського районного суду Тернопільської області від 04 травня 2026 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Кислого А.М. залишити без задоволення, а постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 04 травня 2026 р. щодо ОСОБА_1 – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя