Номер провадження 2/754/133/26
Справа №754/10565/24
РІШЕННЯ 
Іменем України

17 червня 2026 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді - Сенюти В.О. ,
секретаря судового засідання - Каба А.В., 
за участю:
позивача/ відповідача - ОСОБА_1 
відповідача/ позивача - ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2 про захист прав споживачів і стягнення неустойки.
Позиції учасників справи.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.05.2024 позивач як «Замовник» та ОСОБА_2 , як «Виконавець» уклали договір, згідно якого виконавець виготовляє захисні ролети, комплектує їх фурнітурою та автоматикою, обраною виконавцем, доставляє та здійснює їх монтаж. Вартість матеріалів та робіт за договором складає 183700,00 грн. На виконання умов договору позивач одразу сплатив 80 % від вартості замовлення у розмірі, що становить 147000,00 грн. Також 27.06.2024 позивач передав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 6000,00 грн для придбання 200 метрів кабелю та комплекту ключів для ролетів, про отримання яких він власноручно написав розписку. Відповідно до умов договору строк виконання робіт - не пізніше 21 робочого дня від дати вказаної в даному договорі, тобто до 25.06.2024. Умовами договору передбачено, що у разі порушення строку виконання робіт, виконавець сплачує замовнику пеню в розмірі 0,05 % від суми за кожен день прострочки. Але станом на день подання позовної заяви, послуга з монтажу ролетів в строк та в обсязі, обумовлені договором не виконані. Отже позивач вважає, що дії відповідача порушують права позивача як споживача, у зв`язку з чим звертається до суду з вказаним позовом та просить стягнути 148797,00 грн неустойки.
Сторона відповідача подала відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача вважає, що доводи викладені в позовній заяві є необгрунтованими та надуманими. Вказує, що 16.06.2024 відповідач повністю виконав комплекс робіт, передбачених умовами договору від 28.05.2024, укладеного між позивачем відповідачем. Позивач відмовився від підписання Акту прийняття робіт та написання будь-яких зауважень. Усно заявив, що його не влаштовує «відсутність групового керування ролетами» і повідомив про наміри звернення до суду. Представник відповідача зазначає, що оскільки об`єкт позивача не був забезпечений електроживленням (будинок взагалі не під`єднаний до мережі електропостачання), пусконаладка та перевірка роботи кожної ролети проводилася за допомогою бензогенератора та подовжувачів з електроживлення до кожної ролети. За таких умов (відсутності електропостачання до всіх ролет одночасно) неможливо було продемонструвати позивачу працездатність та правильність налаштування групової автоматики, яка була встановлена. Також, 14.07.2024 позивачу було продемонстровано працездатність та правильність налаштувань групового керування ролетами. Однак і на цей раз він відмовився приймати роботи та погрожував зверненням до суду за порушення строків виконання робіт. Представник відповідача звертає увагу суду на те, що оскільки відповідач не порушив будь-яких умов договору, укладений з позивачем, до нього не підлягають застосуванню будь-які штрафні санкції, в тому числі й ті, що передбачені Законом України «Про захист прав споживачів».
Крім того, не погоджуючись з позовною заявою, представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Сичовим О.О. до суду подана зустрічна позовна заява з вимогами про стягнення заборгованості в сумі 41710,00 грн. Зустрічна позовна заява обгрунтована тим, що дійсно 28.05.2024 між позивачем та відповідачем був укладений договір, предметом якого було виготовлення, комплектація фурнітурой та автоматикою захисних ролет на дачному будинку відповідача за зустрічним позовом. Особливими умовами договору додатково було визначено про організацію доставки, монтажу, пуско-налагоджувальні роботи та встановлення автоматики. Договором був встановлений строк виконання робіт - не пізніше 21 робочого дня, або до 25.06.2024. Одночасно з цим, на момент укладення договору в будинку не були встановлені вікна та було відсутнє введення в будинок електроживлення. Позивач за зустрічним позовом в свою чергу звернув увагу ОСОБА_1 на необхідність заживлення будинку від електромережі та наявності точки електроживлення біля кожного віконного пройому. Відповідач за зустрічним позовом пообіцяв забезпечити виконання цих умов до закінчення монтажу ролет. Наступного дня, 29.05.2024 ОСОБА_2 на умовах субпідряду уклав з ТОВ «Смарт-Буд Сервіс» договір на поставку та монтаж захисних ролет на об`єкт замовника. 10.06.2024 на будинку були встановлені вікна і 11.06.2024 монтажник вікон передав ОСОБА_2 ключі від об`єкту для організації монтажу ролет. За цей час субпідрядник здійснив первинну комплектацію ролет фурнтітурою (збірка в цеху), а 12.06.2024 ОСОБА_2 замовив у ФОП ОСОБА_3 послугу з доставки ролет на об`єкт позивача, що підтверджується Актом 12/06-1 від 12.06.2024, копія якого додається. Таким чином 16.06.2024 було повністю виконано комплекс робіт, передбачених умовами договору від 28.05.2024, укладеного між позивачем відповідачем. Цього ж дня, ОСОБА_2 зустрівся з відповідачем на об`єкті та запропонував прийняти роботу, підписавши Акт прийомки робіт та провести остаточний розрахунок. ОСОБА_1 відмовився від підписання Акту прийняття робіт та написання будь-яких зауважень, усно заявив, що його не влаштовує «відсутність групового керування ролетами» і повідомив про наміри звернення до суду. Представник ОСОБА_2 зазначає, що оскільки об`єкт відповідача не був забезпечений електроживленням, пусконаладка та перевірка роботи кожної ролети проводилася за допомогою бензогенератора та подовжувачів з електроживлення до кожної ролети. За таких умов неможливо було продемонструвати ОСОБА_1 працездатність та правильність налаштування групової автоматики, яка була встановлена. Оскільки ОСОБА_2 був зацікавлений в отриманні від ОСОБА_1 залишку коштів за договором, він, не зважаючи на те, що проведення електроживлення мало бути забезпечено саме відповідачем в межах загальної електрифікації будинку і не було предметом договору від 28.05.2024, запропонував йому (на умовах усної домовленості) здійснити власними силами монтаж тимчасової електропроводки по підлозі до кожної ролети. ОСОБА_1 в свою чергу погодився на таку пропозицію. Саме тому, на наступний день після спливу строку виконання робіт і закінчення договору, ОСОБА_2 ще раз зустрівся з відповідачем за зустрічним позовом і отримав від нього грошові кошти в сумі 6000,00 грн на придбання двохсот метрів кабеля. В подальшому ОСОБА_2 власними силами здійснив монтаж кабелю. 14.07.2024 ОСОБА_1 було продемонстровано працездатність та правильність налаштувань групового керування ролетами. Однак і на цей раз ОСОБА_1 відмовився приймати виконані роботи та погрожував зверненням до суду за порушення строків виконання робіт. Проте, ОСОБА_2 вчасно виконав умови договору, укладений з ОСОБА_1 , здійснивши поставку, монтаж, пусконаладку та автоматизацію ролет ще 16.06.2024, однак відповідач за зустрічним позовом безпідставно відмовився прийняти роботу та сплатити залишок її вартості, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися із зустрічним позовом про стягнення боргу.
Процесуальні дії.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 29.07.2024 відкрито провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 02.10.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, зустрічну позовну заяву прийнято та об`єднано позовні вимоги із первісними позовними вимогами.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 24.02.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, замінено первісного відповідача ФОП ОСОБА_2 на належного відповідача ОСОБА_2 .
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 12.03.2025 у прийнятті заяви про зміну предмету позову ОСОБА_1 - відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 16.10.2025 ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 12.03.2025 залишено без змін.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 12.03.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.
В судовому засіданні позивач за первісним позовом підтримав свою позовну заяву, просив задовольнити з викладених підстав, заперечував щодо задоволення зустрічної позовної заяви та просив у її задоволенні відмовити.
Сторона відповідача за первісним позовом заперечувала щодо задоволення первісної позовної заяви, просила у її задоволенні відмовити, зустрічну позовну заяву підтримала, з викладених підстав.
Суд, вислухавши пояснення позивача, пояснення сторони відповідача, допитавши свідка ОСОБА_4 , вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Судом встановлено, що 28.05.2024 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір, предметом якого було виготовлення, комплектація фурнітурой та автоматикою захисник ролет на дачному будинку позивача в с. Зазим`я Броварського району Київської області.
Особливими умовами договору додатково було визначено про організацію доставки, монтажу, пуско-налагоджувальні роботи та встановлення автоматики (яка забезпечує одночасне спрацювання всіх ролет з однієї клавіши). За своєю правовою природою даний договір був змішаним договором поставки (ролет) та виконання робіт (з їх монтажу та пусконаладки) (а.с. 8, 9).
Згідно з пунктом 2.1 вартість матеріалів та робіт за договором складає 183700,00 грн.
На виконання пп. 2.2 договору ОСОБА_1 сплатив 80 % від вартості замовлення, що складає 147000,00 грн.
Положенням п. 3.1 договору встановлений строк виконання робіт - не пізніше 21 робочого дня, або до 25.06.2024.
29.05.2024 ОСОБА_2 на умовах субпідряду уклав з ТОВ «Смарт - Буд Сервіс» договір на поставку та монтаж (з пусконаладкою) захисних ролет на об`єкт замовника (а.с.32-34).
12.06.2024 ОСОБА_2 замовив у ФОП ОСОБА_3 послугу з доставки ролет на об`єкт позивача, що підтверджується Актом 12/06-1 від 12.06.2024 (а.с.36).
В подальшому ТОВ «Смарт - Буд Сервіс» здійснило монтаж, пусконаладку та встановлення автоматики відповідно до умов договору з ОСОБА_2 і вже 16.06.2024 передало ОСОБА_2 виконані роботи за Актом приймання- передачі, копія якого додається (а.с.37).
Позивач відмовився від підписання Акту прийняття робіт та написання будь- яких зауважень.
З приводу відмови ОСОБА_1 від підписання Акту та прийняття робіт ОСОБА_2 та представник субпідрядника ТОВ «Смарт - Буд Сервіс» склали відповідний акт про відмову (а.с.38).
Вказані вище обставини підтвердив також свідок ОСОБА_4 , допитаний у судовому засіданні, який працював монтажником в ТОВ «Смарт - Буд Сервіс» та безпосередньо займався монтажем та був свідком безпідставної відмови позивача прийняти роботи. 
Крім того, свідком ОСОБА_4 надано пояснення, з яких вбачається, що об`єкт позивача (за первісним позовом) не був забезпечений електроживленням, будинок взагалі не під`єднаний до мережі електропостачання, а на даху після дощу стоїть вода. Пусконаладка та перевірка успішної роботи кожної ролети проводилася за допомогою бензогенератора та подовжувачів з електроживлення до кожної ролети. Тому за відсутності електропостачання у будинку, наявність якої зобов`язався забезпечити ОСОБА_1 , до всіх ролет одночасно неможливо було продемонструвати працездатність та правильність налаштування групової автоматики, яка була встановлена. Послуги щодо виготовлення ролет та їх монтаж не включає в себе виконання послуги щодо під`єднання будинку до мережі електропостачання, оскільки такі дії може вчинити лише власник будівлі.
27.06.2024 відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 6000,00 грн на придбання двохсот метрів кабеля ПВС, 3 *1,5, що підтверджується позивачем в первісному позові та розпискою ОСОБА_2 , яка є в матеріалах справи (а.с.10).
Позивач відмовився від підписання Акту прийняття робіт та написання будь- яких зауважень (а.с.52).
Звернувшись до суду, позивач за первісним позовом, просить задовольнити його вимоги, при цьому посилається на пункт 4.1 договору та положення статті 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» в разі порушення строку виконання робіт, виконавець сплачує замовнику пеню та вказує, що станом на день подання позовної заяви, послуга з монтажу ролетів в строк та в обсязі, обумовлені Договором не виконані.
Звернувшись до суду з зустрічним позовом, ОСОБА_2 - просить задовольнити зустрічні позовні вимоги, оскільки ним вчасно виконано умови договору, здійснивши поставку, монтаж, пусконаладку та автоматизацію ролет ще 16.06.2024, а ОСОБА_1 безпідставно відмовився прийняти роботи та сплатити залишок її вартості.
Щодо позовних вимог за первісним позовом про захист прав споживачів та стягнення неустойки.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Так, нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до частин першої, другої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
В силу статті 839 ЦК України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.
В порядку ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.
Відповідно до ч. 2 , 3 ст. 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.
Відповідно до ч. 1 , 3 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.
Положенням ч. 2 ст. 873 ЦК України передбачено, що робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі.
Отже, договір підряду (побутового підряду) є складним зобов`язанням, оскільки включає як права, так і обов`язки кожної із його сторін (обов`язок підрядника виконати певну роботу і право вимагати її оплати, обов`язок замовника оплатити виконану роботу і право вимагати виконання обов`язку підрядником).
За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (частини перша, друга статті 712 ЦК України).
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
28.05.2024 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір, предметом якого було виготовлення, комплектація фурнітурой та автоматикою захисник ролет на дачному будинку.
За своєю правовою природою даний договір був змішаним договором поставки (ролет) та виконання робіт (з їх монтажу та пусконаладки).
Договором (3.1.) був встановлений строк виконання робіт - не пізніше 21 робочого дня, або до 25.06.2024.
Згідно ч.1. ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтями 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно преамбули Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Згідно статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ); продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
За положенням статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно статті 229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Пункти 1, 2, 3, 4 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Судом встановлено, що позивачем належним чином виконано умови договору в частині внесення передоплати в загальному розмірі 147000,00 грн.
Відповідач ОСОБА_2 в свою чергу звернув увагу на необхідність заживлення будинку від електромережі та наявності точки електроживлення біля кожного віконного проєму, вказана обставина визнана сторонами, при цьому позивач пообіцяв забезпечити виконання цих умов до закінчення монтажу ролет. Вказана обставина також підтверджена показами свідка ОСОБА_4 .
Під час розгляду справи судом встановлено, що 16.06.2024 виконавцем було повністю виконано комплекс робіт, передбачених умовами договору від 28.05.2024, укладеного між позивачем відповідачем.
Матеріали справи містять докази того, що відповідач (за первісним позовом) вчасно виконав умови договору, здійснивши поставку, монтаж, пусконаладку та автоматизацію ролет, а позивач за первісним позовом безпідставно відмовився прийняти роботу та сплатити залишок її вартості, у зв`язку з чим ОСОБА_2 змушений звернутися із зустрічним позовом про стягнення боргу.
На підтвердження обставин первісного позову, а саме не виконання в повному обсязі умов договору ОСОБА_2 , ОСОБА_1 просив долучити доказ, на підтвердження звернення до іншої фірми для усунення наслідків неякісної роботи відповідача за первісним позовом. 
Проте, суд вказаний доказ (а.с.194) до уваги не приймає, оскільки замовником є ОСОБА_5 , який не є учасником вказаної справи.
Таким чином, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 вчасно виконав умови договору з позивачем за первісним позовом, здійснивши поставку, монтаж, пусконаладку та автоматизацію ролет, а останній безпідставно відмовився прийняти роботу та сплатити залишок її вартості.
За таких обставин, аналізуючи правовідносини, що склалися між сторонами, та правові норми, що їх регулюють, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення неустойки за невиконання договору, тим самим відмовивши у задоволенні первісного позову.
Щодо зустрічних позовних вимог про стягнення заборгованості в сумі 41710,00 грн.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Відповідно до статті 853 ЦК України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.
Відповідач (за зустрічним позовом), всупереч вищезазначеному, відмовився від прийняття роботи, від підписання Акту прийняття робіт та написання будь-яких зауважень. 
Загальна вартість матеріалів та робіт за договором від 28.05.2024 складала 183700,00 грн. При цьому, відповідач за зустрічним позовом сплатив лише 80 %, що становить 147000,00 грн, таким чином заборгованість за договором складає 36700,00 грн (183700,00-147000,00).
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явленнявимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржникповинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги,якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
Крім того, позивач (за зустрічним позовом) направив відповідачу вимогу про сплату заборгованості за договором. Також замовнику були направлені для підписання Акти приймання-передачі робіт.
Але станом на дату подання цього позову відповідачем заборгованість не сплачена, підписаний Акт приймання-передачі не повернув, зауважень не направив.
Відтак заборгованість за договором від 28.05.2024 в сумі 36700,00 грн підлягає стягненню в судовому порядку.
Крім того, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 вказав, що додатково поніс витрати на придбання кабелю та витратних матеріалів за власні кошти в сумі 5010,00 грн, які разом із заборгованістю за договором складають ціну даного позову 41710,00 грн.
На підтвердження понесених витрат ОСОБА_2 надав копії товарних чеків - а.с. 54, 59, проте суд вказані докази до уваги не приймає, оскільки неможливо встановити особу, яка понесла такі витрати та на виконання якого положення договору такі витрати здійснені.
Судом встановлено та не спростовується сторонами, будь-яких претензій до позивача за час дії укладеного договору відповідач не пред`являв, навпаки, співпрацювали та узгоджували питання, пов`язані з його виконанням.
Виходячи з викладеного вище, суд вважає, що умови договору позивачем (за зустрічним позовом) виконані, відповідач (за зустрічним позовом) безпідставно відмовився від прийняття виконаної роботи після закінчення строку дії договору та його виконання, обумовленого договором, та відмовою останнього від її прийняття, а тому вважає заявлені ним вимоги обґрунтованими.
Оцінюючи аргументи, викладені в позові та зустрічному позові, суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що в межах даного спору доведено факт порушення з боку відповідача за зустрічним позовом договірних зобов`язань в частині повної оплати, та ці обставини не спростовано останінм, а тому позивач за зустрічним позовом правомірно пред`явив вимогу про стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 36700,00 гривень, передбачених пунктом 2 договору, які відповідачем у добровільному порядку вказані кошти не сплачені, а тому позовні вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Враховуючи положення п. 2,3 ч. 2, 7 ст. 141 ЦПК України, а також надане ОСОБА_1 посвідчення, судові витрати компенсуються за рахунок держави.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 12 13, 78, 79, 89, 141, 203-207, 264, 265, 280-284, 351,352,354, 355 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів - відмовити.
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса - АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса - АДРЕСА_2 ) заборгованість у сумі 36700,00 грн.
В іншій частині зустрічного позову - відмовити.
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.
Повний текст рішення суду складено - 29.06.2026.
Суддя      В.О. Сенюта