Справа № 369/10679/25
Провадження № 2/369/4453/26
РІШЕННЯ
Іменем України
27.05.2026 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючого судді Янченка А.В., за участю секретаря судового засідання Лисяк К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу № 369/10679/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про визнання відсутніми зобов`язань ОСОБА_1 , які виникають за кредитним договором № 29.09.2023-100002891 від 29.09.2023 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»,- 
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчии? центр» Пилипчук А.С. звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 29.09.2023-100002891 від 29.09.2023 року в розмірі 15056 грн.
В обґрунтування позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором представник позивача зазначив, що 29.09.2023 року між ТОВ «Споживчии? центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 29.09.2023-100002891. ОСОБА_1 електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 8 000 грн, а отже акцептовано умови Договору. Позичальником пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. Кредитодавцем надано кредит Позичальнику строком на 42 дні. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2.1 % за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. В свою чергу ОСОБА_1 зобов?язання за договором належним чином не виконує, у зв?язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 15056 грн, що складається із заборгованості по тіла кредиту у розмірі 8000 грн та по процентам у розмірі 7056 грн, чим порушує права та інтереси ТОВ «Споживчии? центр». Тому просить задовольнити позовні вимоги. 
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.06.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Представником відповідача адвокатом Каращуком Ю.І. в інтересах ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач не погоджується із даною позовною заявою. Відповідачка не мала наміру та не вчиняла жодних дій з метою укладення з Позивачем спірного Кредитного договору № 29.09.2023-100002891 від 29.09.2023 року, згідно якого ТОВ «Споживчий центр» перерахувало нібито ОСОБА_1 суму кредиту 8 000,00 грн. Невстановлені особи шахрайським способом заволоділи її мобільним номером телефону НОМЕР_1 та за його допомогою оформили кредит із ТОВ «Споживчий центр» від імені ОСОБА_1 , адже саме на цей номер надійшло смс-повідомлення з кодом для підтвердження укладання спірного договору. 
Також вказує, що 30.09.2023 року Відповідачка звернулася до правоохоронних органів, за результатами чого відкрито кримінальне провадження № 12023111380001711 від 01.10.2023 за ч. 4 ст. 190 КК України. Також Відповідачка звернулася до ПрАТ «КИЇВСТАР» із заявою від 17.07.2025 року щодо надання інформації про блокування номера НОМЕР_1 , яким вона раніше користувалась
Крім того, представник відповідача вказував, що перерахування кредитних коштів відбулося за допомогою реквізитів банківської картки № НОМЕР_2 , однак дана карта не належить Відповідачу. Банківська картка, маска картки № НОМЕР_2 емітована Акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК». Відповідачка ніколи не була і станом на даний час не являється клієнтом вказаного банку, не мала карток цього банку. Тому просив відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
11.08.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої ТОВ «Споживчий центр» підтримав свої позовні вимоги, вказував що Кредитнии? договір № 29.09.2023-100002891 від 29.09.2023 р. укладено в електронніи? формі, що відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмовоі?. Стороною відповідача документи, що складають Кредитнии? договір, підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, якии? було надіслано у смс-повідомленні на номер, вказании? останнім, як фінансовии? - 0975420751. Зазначає, що без реєстраціі? та здіи?снення входу на веб-саи?т товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронноі? пошти та/або смс-повідомлення, кредитнии? договір не був би укладении?. Відтак, відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами. Видачу кредитних коштів відповідачу підтверджує Квитанція № 2372004239 від 29.09.2023р. Позивачем було перераховано кошти на картковии? рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернет екваи?рингу - Liqpay, тому позивач виконав своі? зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі.
Також ТОВ «Споживчий центр» просив витребувати від АТ «ПУМБ» інформацію: 1) чи емітувалась (видавалась) банківська картка № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 ?вна (РНОКПП НОМЕР_4 ); 2) інформацію про рух коштів по банківському рахунку № НОМЕР_2 за 29.09.2023 р.
Представник відповідача адвокат Каращук Ю.І. в інтересах ОСОБА_1 подав заперечення на відповідь на відзив, в якому він зазначив, що Відповідачка не отримувала грошових коштів у розмірі 8 000,00 грн згідно Кредитного договору (оферти) № 29.09.2023-100002891 від 29.09.2023 р., рахунок НОМЕР_2 Відповідачці не належить. Також стороною Відповідача долучено лист АТ «ПУМБ» від 30.07.2025 № KHO-56.3.2/40972, згідно якого по зазначеним у запиті ідентифікаторам (РНОКПП: НОМЕР_4 ) не було знайдено клієнта ОСОБА_1 та лист АТ «ПУМБ» від 11.08.2025 № KHO-56.3.2/10122, згідно якого за вказаними в запиті даними (ПІБ ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) відсутні клієнти в Банку. У зв?язку з надходженням вищезазначених відповідей від АТ «ПУМБ» просив відмовити у задоволенні клопотання ТОВ «Споживчий центр» про витребування доказів. 
Крім того, представником відповідача в інтересах ОСОБА_1 скеровано до суду зустрічну позовну заяву до ТОВ «Споживчий центр» про визнання відсутніми зобов?язань. За змістом зустрічного позову сторона відповідача вказує, що оскільки ОСОБА_1 спірного Кредитного договору № 29.09.2023-100002891 від 29.09.2023 року не підписувала, кредитних коштів згідно нього не отримувала, даний правочин є таким, що не вчинении?, права та обов?язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. В свою чергу неукладении? договір не може бути визнании? недіи?сним. Тому належним способом захисту прав позивачки є визнання зобов?язань за спірним кредитним договором відсутніми.
Ухвалою від 25.09.2025 року зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та відкрито провадження, здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи порядку загального позовного провадження.
22.10.2025 року до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, за змістом якого ТОВ «Споживчий центр» вказує, що позивач за зустрічним позовом не підтвердив жодними доказами, що його воля на підписання спірного договору була відсутня, тому просив відмовити у задоволенні зустрічного позову. 
Також до суду надійшла відповідь на відзив на зустрічний позов, згідно якої представник ОСОБА_1 вказує, що отримана від АТ «ПУМБ» інформація підтверджує, що ОСОБА_1 не є клієнтом цього банку, тож рахунок НОМЕР_2 їй не належить і вона не могла отримати грошові кошти згідно Кредитного договору (оферти) № 29.09.2023-100002891 від 29.09.2023 р., а отже і не є особою, яка має відповідати за борговими зобов?язаннями згідно спірного кредитного договору, у зв?язку з чим зустрічний позов підлягає задоволенню. 
07.08.2025 року представником ОСОБА_1 подано клопотання про витребування доказів, згідно якого останніи? просив суд витребувати у Приватного акціонерного товариства «КИІ?ВСТАР» всю відому інформацію про заволодіння шахраями 29.09.2023 року номером телефону НОМЕР_5 , яким користувалася ОСОБА_1 ?вна, про точнии? час, коли 29.09.2023 року було заблоковано номер телефону НОМЕР_5 , хто здіи?снював блокування номеру, з яких причин, чи відбувалось в подальшому розблокування (активування) номера телефону, а також витребувати копіі? документів, що можуть підтвердити запитувану інформацію. 
Ухвалою від 01.12.2025 вказане клопотання про витребування доказів від ПрАТ «КИІ?ВСТАР» задоволено. 
02.02.2026 року до суду надійшов лист ПрАТ «КИІ?ВСТАР» № 3438/01 від 30.01.2026. 
Ухвалою від 16.03.2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 
Представник позивача в судове засідання не з?явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з?явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі, згідно якої просив відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічну позовну заяву. 
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об?єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що 29.09.2023 року між ТОВ «Споживчии? центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 29.09.2023-100002891, шляхом підписання Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), Заявки на отримання кредиту та Підтвердження укладення кредитного договору. 
Договір вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов?язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом пере направлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз?яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз?яснення логічно пов?язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб?єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Із матеріалів справи вбачається, що з пропозицією про укладення кредитного договору (офертою), яку ТОВ "Споживчий центр" розмістило на власному веб-сайті http://sgroshi/com/ua/ua, позивач пропонує укласти електронний кредитний договір у порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Електронний кредитний договір, крім цієї пропозиції, складається: із заявки, сформованої на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту), сформованої на сайті кредитодавця та підписаної позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду). За цим договором кредитодавець зобов?язується надати кредит позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов?язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов?язків найманого працівника. Сума кредиту, строк, на який він видається, проценти встановлюються у заявці, яка є невід?ємною частиною оферти.
Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит строком на 42 дні у розмірі 8 000 грн., що підтверджується квитанцією інтернет екваи?рингу - Liqpay № 2372004239 від 29.09.2023р.
Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2.1 % за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. 
Перерахування коштів у рахунок кредиту відбулося безготівковим шляхом на поточний рахунок за допомогою реквізитів банківської картки № НОМЕР_2 , який був вказаний позичальником у тексті заявки кредитного договору № 29.09.2023-100002891.
Банківська картка, маска картки № НОМЕР_2 емітована Акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК».
Згідно листа АТ «ПУМБ» від 30.07.2025 № KHO-56.3.2/40972, встановлено, що по зазначеним у запиті ідентифікаторам (РНОКПП: НОМЕР_4 ) не було знайдено клієнта ОСОБА_1 .
Згідно листа АТ «ПУМБ» від 11.08.2025 № KHO-56.3.2/10122 встановлено, що за вказаними в запиті даними (ПІБ ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) відсутні клієнти в Банку. 
Таким чином, є доведеним, що ОСОБА_1 не є клієнтом АТ «ПУМБ», рахунок НОМЕР_2 їй не належить, а грошових коштів згідно Кредитного договору (оферти) № 29.09.2023-100002891 від 29.09.2023 р. вона не отримувала.
Крім того, згідно листа ПрАТ «КИІ?ВСТАР» № 3438/01 від 30.01.2026 встановлено, що Електронні комунікаційні послуги по телефонному номеру НОМЕР_5 станом на 29.09.2023 року надавались на умовах передплаченої форми обслуговування ПрАТ «Київстар» знеособлено (анонімно), без укладання письмового договору або реєстрації, відповідно до "Порядку ідентифікації кінцевих користувачів послуг", затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв?язку від 07.12.2022р. № 235 та за жодною особою, зокрема за ОСОБА_1 , номер зареєстрований не був. 
Відповідно, відсутні достатні законні підстави вважати, що саме ОСОБА_1 була користувачем телефонного номеру НОМЕР_5 , зокрема 29.09.2023 року.
Згідно з даними, наданими відповідальним структурним підрозділом Компанії, 29.09.2023 року о 21 год. 41 хв. телефонний номер НОМЕР_5 було заблоковано Компанією на підставі наявності ознак порушення підпункту 14 п.26 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 року № 295 та недотримання вимог п. 3.1 Умов надання телекомунікаційних послуг ПрАТ «Київстар», що діяли на той час. В подальшому розблокування (активування) телефонного номеру НОМЕР_5 не відбувалось.
Тож твердження про те, що Відповідачка не мала наміру та не вчиняла жодних дій з метою укладення з Позивачем спірного Кредитного договору № 29.09.2023-100002891 від 29.09.2023 року, а її номером 29.09.2023 р. заволоділи невстановлені особи, віднайшли своє підтвердження. 
Статтею 202 ЦК Украі?ни визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов?язків.
Згідно з статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 207 ЦК Украі?ни, правочин вважається таким, що вчинении? у письмовіи? формі, якщо и?ого зміст зафіксовании? в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаціи?но- телекомунікаціи?ноі? системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксовании? у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Підпис є невід?ємним елементом, реквізитом письмовоі? форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати і?х ідентифікацію.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК Украі?ни, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтями 638, 640 ЦК Украі?ни, встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належніи? формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієі? із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиціі? однієі? сторони укласти договір (оферти) і прии?няття пропозиціі? (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прии?няття цієі? пропозиціі?.
Якщо сторона не виявила свою волю до вчинення правочину и? до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов?язків, правочин є таким, що не вчинении?, права та обов?язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли (постанова Верховного Суду від 29 травня 2024 року у справі № 334/5347/22 (провадження № 61-11751св23), постанова Верховного Суду від 05 березня 2025 року, справа № 554/11260/21, провадження № 61-5526св24).
Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов?язання (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов?язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов?язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.
Отже належними та допустимими доказами підтверджено, що при укладенні Кредитного договору № 29.09.2023-100002891 від 29.09.2023 року з ТОВ «Споживчии? центр» не було волевиявлення відповідачки ОСОБА_1 , зазначений договір вона не підписувала та кредитних коштів не отримувала.
За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своі?м внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному розгляді всіх обставин справи в і?х сукупності, приходить до висновку, що у задоволенні позову ТОВ «Споживчии? центр» слід відмовити за недоведеністю.
Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчии? центр» про визнання відсутніми зобов`язань суд вказує наступне. 
Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача,тобто, повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).
Правочин, якии? не вчинено (договір, якии? не укладено), не може бути визнании? недіи?сним; у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такии? факт може бути спростовании? не шляхом подання окремого позову про недіи?сність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність договору у мотивувальніи? частині судового рішення; належним способом захисту прав спадкоємця, якии? вважає договір позики неукладеним, є визнання обов?язку боржника за договором позики відсутнім. На це вказав Касаціи?нии? цивільнии? суд Верховного Суду у постанові від 05 березня 2025 року по справі № 554/11260/21.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 травня 2024 року у справі № 334/5347/22 (провадження № 61-11751св23) зазначено, що: «якщо сторона не виявила свою волю до вчинення правочину й до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов?язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов?язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Підпис є невід?ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. В аспекті оцінки належності та ефективності обраного позивачкою способу захисту її прав, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що визнання зобов?язань за спірним договором позики відсутніми, у тому числі і передбаченого ним третейського застереження, є цілком ефективним способом захисту прав. Судами попередніх інстанцій правильно враховано сталу судову практику Верховного Суду щодо розгляду спорів, які виникли у зв?язку з неукладеністю правочину, та обґрунтовано зазначено про те, що неукладений договір не може бути визнаний недійсним».
Отже, правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним; у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність договору у мотивувальній частині судового рішення; належним способом захисту особи, яка вважає договір неукладеним, є визнання обов?язку боржника за договором відсутнім.
На це вказав Касаціи?нии? цивільнии? суд Верховного Суду у постанові від 5 березня 2025 року по справі № 554/11260/21.
Враховуючи те, що матеріалами справи доведено факт того, що ОСОБА_1 . Кредитного договору № 29.09.2023-100002891 від 29.09.2023 року з ТОВ «Споживчии? центр» не укладала, а тому не є особою, яка повинна відповідати за спірними зобов?язаннями, нею обрано належний спосіб захисту своїх прав, тому зустрічний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. 
Відповідно до положень частини першоі?, пункту 2 частини третьоі? статті 133 ЦПК Украі?ни судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини першоі?, пункту 1 частини другоі? статті 141 ЦПК Украі?ни судовии? збір покладається на сторони пропорціи?но розміру задоволених позовних вимог. 
Таким чином, на ТОВ «Споживчии? центр» слід покласти понесені ним витрати у зв?язку з поданням первісного позову, а також понесені ОСОБА_1 витрати, пов?язані з оплатою судового збору за подання зустрічної позовної заяви у розмірі 1211,20 грн. 
Керуючись статтями 509, 526, 530, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, статтями 77-82, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у повному обсязі.
Зустрічний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчии? центр» про визнання відсутніми зобов`язань задовольнити. 
Визнати відсутніми зобов?язання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), які виникають за Кредитним договором № 29.09.2023-100002891 від 29.09.2023 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (ЄДРПОУ 37356833).
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А; код ЄДРПОУ 37356833) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Повне рішення складено: 27.05.2026 року.

Суддя         А.В. Янченко