Справа № 706/1518/25 
2/706/140/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2026 року Христинівський районний суд Черкаської області 
в складі: 
головуючого судді Орендарчука М.П., 
за участю секретаря Пізняк Т.В., 
за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача Домачука В.А., представник відповідача Маргаряна А.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Христинівка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданої малолітньою особою,  
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , через свого представника адвоката Мельника В.В. звернулась до Христинівського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданої малолітньою особою та просила: стягнути із ОСОБА_2 законного представника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 40 000 (сорок тисяч) гривень.    
В обґрунтування позову зазначено, що 18 березня 2024 року близько 10 год. 00 хв. в приміщенні ОЗО «Христинівського ліцею» № 2 малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наніс тілесні ушкодження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .     
Постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 16 жовтня 2024 року встановлено, що ОСОБА_2 ухилилась від виконання передбачених законодавством, зокрема ст. 150 СК України, батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній наніс тілесні ушкодження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .       
Тобто ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.       
Вчинення ОСОБА_2 правопорушення стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 299764 від 17.06.2024 року, з особистими поясненнями ОСОБА_2 про визнання своєї вини, копіями протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 19.03.2024 року, постанови про закриття кримінального провадження від 30.05.2024 року, письмових пояснень ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та поясненнями ОСОБА_2 у суді. Вищевказаною постановою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. 
У зв`язку з отриманими внаслідок протиправних дій малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тілесними ушкодженнями, неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звертався 21.03.2024 року за медичною допомогою в Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Христинівської міської ради із скаргами на головну біль, де було встановлено діагноз – струс мозку.     
22.03.2024 року ОСОБА_3 пройшов огляд у дитячого невролога в Комунальному некомерційному підприємстві «Уманська центральна міська лікарня» Уманської міської ради у зв`язку із травмою.     
25 березня 2024 року в приміщенні Уманського міжрайонного відділення Черкаського обласного бюро судово-медичної експертизи, спеціаліст в галузі судово-медичної експертизи, завідувач Уманським міжрайонним відділенням КУ «ЧОБ СМЕ», лікар судово-медичний експерт Віталій Тульчинський склав висновок відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до якого: в ділянці зовнішньої частини верхньої повіки правого ока та на нижній повіці правого ока синюшно-багряно-жовтуваті синці з переходом в праву скроневу ділянку. 
21.08.2024 року у ОСОБА_3 був повторний огляд у дитячого невролога в Комунальному некомерційному підприємстві «Уманська центральна міська лікарня» Уманської міської ради у зв`язку із травмою.     
Тривале лікування, період реабілітації та інші заходи невідкладної допомоги позначили негативні зміни у житті дитини: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події продовжують його турбувати. У нього виник страх можливого повторення ситуації, насторога, стривоженість, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, переживання психологічного дискомфорту, знижений та нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, реакції замикання та почуття приниженої гідності. Наслідки перенесеної травми призвели до появи стійкого безсоння та сильної депресії, замкнутості в собі, сором за те, що сталося перед однолітками.        
З огляду на глибину душевних і моральних страждань малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач оцінює розмір завданої моральної шкоди в 40 000 гривень. Враховуючи те, що шкода завдана ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є малолітньою особою, відповідальність за завдану ним шкоду повинна нести його мати ОСОБА_2 , яка є відповідачем у справі.  
Відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Посилається на те, що долучені позивачкою до справи довідки КНП УЦМЛ від 21.08.24, довідки від 26.03.24, довідки від 21.03.24, висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи, довідки КНП УЦМЛ від 22.03.24, довідки КНП ЦПМСД від 21.03.24 не можуть бути визнані судом доказом існування моральних страждань, спричинених малолітнім сином відповідачки, так і доказом його протиправної поведінки. Також не надано жодного належного доказу, який би підтверджував факт завдання дитині психологічної травми; наявність стійких негативних психоемоційних наслідків; звернення до психолога, психіатра або іншого спеціаліста; наявність діагнозу чи необхідність лікування. Не доведено наявності прямого причинно-наслідкового зв`язку між самим фактом конфлікту між дітьми та будь-якими негативними наслідками для психічного стану дитини. Окрім того бійка між неповнолітніми сталась в приміщені школи, а тому під час перебування дітей у закладі освіти відповідальність за життя та здоров`я дітей покладається на керівника та інших працівників закладу освіти. Притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 16 жовтня 2024 року не є безумовною підставою для задоволення цивільного позову про стягнення моральної шкоди, а також свідчить про відсутність злісного ухилення з її боку від виконання батьківських обов`язків.   
В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовну заяву, з підстав викладених у ній, просили позовні вимоги задоволити в повному обсязі.  
В судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю позовних вимог. 
Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення.      
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 
Позивачка вказує на те, що 18 березня 2024 року близько 10 год. 00 хв. в приміщенні ОЗО «Христинівського ліцею» № 2 син відповідачки малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наніс тілесні ушкодження її онуку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в результаті чого останній був змушений звернутися за медичною допомогою в Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Христинівської міської ради із скаргами на головну біль, де йому було встановлено діагноз - струс мозку. В подальшому ОСОБА_5 пройшов огляд у дитячого невролога в Комунальному некомерційному підприємстві «Уманська центральна міська лікарня» Уманської міської ради у зв`язку із травмою. 25 березня 2024 року в приміщенні Уманського міжрайонного відділення Черкаського обласного бюро судово-медичної експертизи, спеціаліст в галузі судово-медичної експертизи, завідувач Уманським міжрайонним відділенням КУ «ЧОБ СМЕ», лікар судово- медичний експерт Віталій Тульчинський склав висновок відповідно до якого: В ділянці зовнішньої частини верхньої повіки правого ока та на нижній повіці правого ока виявлені синюшно-багряно-жовтуваті синці з переходом в праву скроневу ділянку. 21.08.2024 року у ОСОБА_3 був повторний огляду дитячого невролога в Комунальному некомерційному підприємстві «Уманська центральна міська лікарня» Уманської міської ради у зв`язку із травмою.
Також позивачка вказує на те, що тривале лікування, період реабілітації та інші заходи невідкладної допомоги позначили негативні зміни у житті ОСОБА_5 : щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події продовжують його турбувати. У нього виник страх можливого повторення ситуації, насторога, стривоженість, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, переживання психологічного дискомфорту, знижений та нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, реакції замикання та почуття приниженої гідності. Наслідки перенесеної травми призвели до появи стійкого безсоння та сильної депресії, замкнутості в собі, сором за те, що сталося перед однолітками.
В свою чергу, судом встановлено, що бійка між неповнолітніми трапилась в приміщенні ОЗО «Христинівського ліцею» № 2, а згідно з «Положенням про організацію роботи з охорони праці та безпеки життєдіяльності учасників освітнього процесу в установах і закладах освіти», затвердженим наказом Міністерства науки і освіти України № 1669 від 26.12.2017 року: «Керівник закладу освіти є відповідальним за створення безпечних умов освітнього процесу згідно із законодавством про охорону праці, цим Положенням; не дозволяє проведення освітнього процесу за наявності шкідливих та небезпечних умов»; «викладач, учитель, класовод, куратор групи, класний керівник, вихователь є відповідальним за збереження життя і здоров`я. 
Відповідно до ст. 54 Закону України «Про освіту» педагогічні, науково-педагогічні та наукові працівники зобов`язані захищати здобувачів освіти під час освітнього процесу від будь-яких форм фізичного та психологічного насильства, приниження честі та гідності, дискримінації за будь-якою ознакою, пропаганди та агітації, що завдають шкоди здоров`ю здобувача освіти, запобігати вживанню ними та іншими особами на території закладів освіти алкогольних напоїв, наркотичних засобів, іншим шкідливим звичкам.
Згідно абз.22 ч.4, ч.5ст. 38 Закону України «Про повну загальну середню освіту» керівник закладу загальної середньої освіти зобов`язаний створювати в закладі загальної середньої освіти безпечне освітнє середовище, забезпечувати дотримання вимог щодо охорони дитинства, охорони праці, вимог техніки безпеки. Керівник закладу загальної середньої освіти має права та обов`язки педагогічного працівника, визначені Законом України «Про освіту», та несе відповідальність за виконання обов`язків, визначених законодавством, установчими документами закладу освіти і строковим трудовим договором.
Частиною 1 ст.1178 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.
Частина 2 ст.1178 ЦК України, передбачає, що якщо малолітня особа завдала шкоди під час перебування під наглядом навчального закладу, закладу охорони здоров`я чи іншого закладу, що зобов`язаний здійснювати нагляд за нею, а також під наглядом особи, яка здійснює нагляд за малолітньою особою на підставі договору, ці заклади та особа зобов`язані відшкодувати шкоду, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.
Аналізуючи вищевказані норми законодавства та враховуючи те, що подія сталась під час перебування неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на навчанні у ліцеї, немає підстав вважати, що ОСОБА_2 , будучи матір`ю неповнолітнього ОСОБА_4 , ухилилася від виконання батьківських обов`язків, оскільки саме на працівників навчального закладу, на час перебування учнів у ньому, покладається обов`язок слідкувати та контролювати поведінку учнів класу, створювати безпечні умови освітнього процесу задля запобігання уникнення між вказаними учнями конфлікту, у тому числі бійки між ними.
Притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 16 жовтня 2024 року, не є безумовною підставою для задоволення цивільного позову про стягнення моральної шкоди, оскільки відповідачка спростовує, що шкода спричинена  ОСОБА_4 . ОСОБА_3  не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення нею від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить висновку, що подія сталась під час перебування неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на навчанні у ліцеї, немає підстав вважати, що ОСОБА_2 , будучи матір`ю неповнолітнього ОСОБА_4 , ухилилася від виконання батьківських обов`язків, оскільки саме на працівників навчального закладу, на час перебування учнів у ньому, покладається обов`язок слідкувати та контролювати поведінку учнів класу, створювати безпечні умови освітнього процесу задля запобігання уникнення між вказаними учнями конфлікту, у тому числі бійки між ними. Оскільки вини матері у формі злісного ухилення від виховання чи свідомого залишення дитини без контролю судом не встановлено, правові підстави для покладення на неї обов`язку з відшкодування моральної шкоди за ч.1 ст. 1178 ЦК України відсутні. 
Позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. 
Керуючись ст. 23, 1167, 1178 ЦК України, ст. 12, 13, 76, 81, 89, 93, 141, 213, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-     
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування моральної шкоди завданої малолітньою особою - відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складення рішення апеляційної скарги.
Суддя Михайло ОРЕНДАРЧУК