ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/11788/26
провадження № 2/753/11826/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2026 року Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Комаревцевої Л.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:
У червні 2026 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 238956097 від 08.03.2021 у розмірі 49 207,70 грн., а також судових витрат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 238956097, за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 4 500,00 грн.
Позивач зазначає, що кредитний договір укладено в електронній формі шляхом вчинення відповідачем дій, спрямованих на прийняття умов договору, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Кредитні кошти були перераховані на платіжну картку відповідача, однак відповідач належним чином зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
Надалі право вимоги за кредитним договором перейшло до позивача на підставі договорів факторингу, зокрема: від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», у подальшому до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а потім до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС».
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 червня 2026 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Цією ж ухвалою витребувано в АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо належності відповідачу платіжної картки з маскою НОМЕР_5 та зарахування на неї кредитних коштів.
Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відзиву на позовну заяву, доказів погашення заборгованості або заперечень проти розміру заявлених вимог до суду не надходило.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що 08.03.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 238956097, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 4 500,00 грн.
Факт укладення договору підтверджується копією кредитного договору, заявкою на отримання грошових коштів у кредит, правилами надання грошових коштів у позику, алгоритмом дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора, довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі, а також іншими письмовими доказами, наданими позивачем.
Факт перерахування кредитних коштів відповідачу підтверджується платіжним дорученням про перерахування коштів, випискою з особового рахунку за кредитним договором, а також відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» від 25.06.2026 № 20.1.0.0.0/7-260617/54581-БТ.
З відповіді АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у банку емітовано картку № НОМЕР_2 , пов`язану з рахунком НОМЕР_3 , а номер телефону НОМЕР_4 був/є фінансовим номером щодо вказаної платіжної картки. Також банк повідомив про зарахування на зазначений рахунок коштів у період 08.03.2021-26.03.2021, у тому числі 08.03.2021 у сумі 4 500,00 грн.
Судом також встановлено, що право вимоги за кредитним договором № 238956097 перейшло до позивача на підставі договорів факторингу, що підтверджується копіями договорів факторингу, витягами з реєстрів прав вимоги, актами приймання-передачі реєстрів боржників, актами звірки та платіжними документами щодо сплати фінансування за відповідними реєстрами.
Отже, ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» є належним кредитором у спірному зобов`язанні та має право вимагати від відповідача виконання зобов`язання за кредитним договором.
Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
За змістом ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 п.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Суд бере до уваги, що кредитний договір було укладено в електронній формі. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків і оформленою в електронній формі.
За змістом ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти та її прийняття другою стороною. Відповідь особи про прийняття пропозиції може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви в електронній формі або вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний правочин може бути підписаний, зокрема, електронним підписом одноразовим ідентифікатором, якщо інше не передбачено законом або домовленістю сторін.
Надані позивачем докази у сукупності підтверджують факт укладення електронного кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів, перехід права вимоги до позивача та наявність непогашеної заборгованості.
Розрахунок заборгованості, поданий позивачем, судом перевірено. Відповідачем не надано доказів погашення заборгованості, контррозрахунку, доказів неправильності нарахувань або інших доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги.
Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 80, 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінивши надані докази, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для висновку про обґрунтованість позовних вимог.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 238956097 від 08.03.2021 у розмірі 49 207,70 грн підлягають задоволенню.
Щодо судових витрат суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією, наявною в матеріалах справи. Оскільки позов підлягає задоволенню, зазначена сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Позивачем також заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. На підтвердження понесення таких витрат надано договір про надання правничої допомоги, додаткову угоду, акт приймання-передачі наданих послуг та інші документи.
З урахуванням характеру спору, обсягу наданих адвокатом послуг, складності справи, ціни позову, значення справи для сторін, а також відсутності заперечень відповідача щодо розміру таких витрат, суд вважає що витрати в розмірі 5000 грн., відповідатимуть принципу розумномті та пропорційності. 
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, ст.ст. 509, 512, 514, 526, 530, 629, 1048, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», код ЄДРПОУ 42986956, заборгованість за кредитним договором № 238956097 від 08.03.2021 у розмірі 49 207 грн 70 коп. (сорок дев`ять тисяч двісті сім гривень 70 копійок), судовий збір у розмірі 2 662 грн 40 коп. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок), витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн 00 коп. (п`ять тисяч гривень 00 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 06.07.2026

Суддя: Комаревцева Л.В.